СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23 травня 2008 р., 10 год. 00 хв.
Справа  № 8/35

Суддя    -
В.С. Русняк

Секретар
судового засідання - помічник судді   -
Н.Ю. Рабцун

За
позовом Підприємця
ОСОБА_1, м. Ужгород

до
відповідача Управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді,                                            м.
Ужгород

про скасування вимоги про сплату боргу
управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді за №ф 339 у від 08 листопада
2006 року в сумі 929,93 грн. та стягнення 2003,40 грн. судових витрат, в т.ч.
3,40 грн. - судового збору та 2000грн. - на правову допомогу

Представники:

Від
позивача -ОСОБА_2 -
представник, довіреність №36 від 09.01.08;

ОСОБА_3- представник, довіреність №36 від
09.01.08;

Від
відповідача -
Карп'юк В.М. - завідувач юридичного сектору, довіреність №8700/07 від 21.09.07

СУТЬ
СПОРУ: Підприємцем
ОСОБА_1, м. Ужгород заявлено позов до Управління Пенсійного фонду України в м.
Ужгороді,
м. Ужгород про скасування вимоги про сплату боргу управління Пенсійного
фонду України в м. Ужгороді за №ф 339 у від 08 листопада 2006 року в сумі
929,93 грн. та стягнення 2003,40 грн. судових витрат, в т.ч. 3,40 грн.
-судового збору та 2000 грн. -на правову допомогу

Позивач
подав до суду позовну заяву про скасування вимоги про сплату боргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді за №ф 339 у від 04.09.06 в сумі 467,93
грн. та скасування вимоги про сплату боргу №ф 339 у від 08.11.06 в сумі 929,93
грн.

Позивачем
подано до суду заяву про уточнення позовних вимог,  в якій просить скасувати вимогу про сплату
боргу управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді за №ф 339 у від
08.11.2006 року в сумі 929,93 грн. мотивуючи свої вимоги, зокрема тим, що він
не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки
сплату цього збору для нього замінено сплатою єдиного податку.

Відповідач
проти позову заперечує з підстав викладених у запереченнях на позов, зокрема,
зазначає, що оспорювана вимога про сплату боргу винесена ним на підставі
діючого законодавства та відповідно до його вимог.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 3 ст. 106 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 №1058-ІV
(далі - Закону) та п. 8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р.
№21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за
№64/8663, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки якщо страхувальник має на кінець звітного періоду недоїмку зі сплати
страхових внесків. Вимога формується на підставі облікових даних картки
особового рахунку платника, яка формується з даними звітів платника
розрахованих самостійно. На підставі вищевказаного Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді сформовано та надіслано позивачу вимогу №ф 339 у від
08.11.2006 року про сплату боргу на суму 929,93 грн., яка виникла за період з
березня 2005 р. по березень 2006 року.

Не погоджуючись з вимогою про сплату
боргу позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України з скаргою щодо
правомірності направлення вимоги про сплату боргу.

За наслідками розгляду скарги
Управління Пенсійного фонду України прийняло рішення про залишення скарги без
розгляду.

Позов підлягає задоволенню частково
на суму 126 грн., оскільки вказана сума була сплачена позивачем за березень,
квітень 2005року, що підтверджується платіжними документами в межах сплати
єдиного податку і не була врахована відповідачем за цей період.

Представник
відповідача в судовому засіданні з цим погодився.

В
іншій частині позову слід відмовити виходячи з наступного

Статтею
5 Закону України №1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим
Законом визначаються:

· принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування;

· коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню;

· перелік платників страхових внесків,
їх права та обов'язки;

· порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків;

· стягнення заборгованості за цими
внесками.

Пунктом
1 ст. 11 Закону України №1058-ІV встановлено, що загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах,
в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства, незалежно від
форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах,
відділеннях, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб -суб'єктів підприємницької
діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту)
або працюють на інших умовах, передбачених законодавством

Згідно
з п. 1 ст. 14 Закону України №1058-ІV страхувальниками цих осіб є їх
роботодавці, які відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Закону є платниками страхових
внесків та зобов'язані на підставі п. 6 ч. 2 ст. 17 зазначеного Закону
нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі
страхові внески.

У ст.
18 Закону України №1058-ІV зазначено, що страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в
порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування; на ці внески
не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть
встановлюватись пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення
від їх сплати.

Ставки,
механізм справляння та пільги щодо сплати збору обов'язкове державне пенсійне
страхування встановлені Законом України від 26.06.97 №400/97-ВР „Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування”, яким, як і Законом України
№1058-ІV, не встановлено такої пільги, як звільнення від сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування для суб'єктів підприємницької діяльності,
котрі перейшли на спрощену систему оподаткування.

Аналізуючи
наведені правові норми, суд дійшов висновку, що страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи
оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим
законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Отже,
обов'язок сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не зумовлюється статусом платника податку як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Указ
Президента №727/98 регулює питання оподаткування суб'єктів малого
підприємництва. Згідно з вимогами ст. 15 Прикінцевих положень Закону України
№1058-ІV до приведення законодавства у відповідність із цим законом закони
України та інші нормативні-правові акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому закону. Положення ст. 6 зазначеного Указу про звільнення
суб'єктів малого підприємництва, які сплачують єдиний податок, від збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, страхування, суперечить
закону і застосуванню не підлягають.

Враховуючи
викладене вимога №ф 339 у від 08.11.2006 року про сплату боргу за період з
травня 2005 року по березень 2006 року на суму 803,93 грн. винесена відповідно
до вимог Пенсійного законодавства і підстав для скасування її в цій частині
судом не вбачається.

Керуючись,
ст.ст. 158 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Вимогу №ф 339 у від 08 листопада 2006 року про сплату
боргу в частині нарахування боргу за березень, квітень 2005 року на суму 126
грн. скасувати.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Повний текст постанови виготовлений і підписаний 26.05.2008
р.

5.          Постанова набирає законної сили і підлягає оскарженню в
порядку і строки, визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
В.С. Русняк