СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

28 травня 2008 року

Справа № 2-20/2543-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Заплава Л.М.,

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: Сорокіна Н.О. дов. № 02.9-2/1340 від 13.08.2007 року; Низамутдинова М.В. дов. № 02.9-2/1320 від 07.08.2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу виконавчого комітету Ялтинської міської ради на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Луцяк М.І.) від 18 березня 2008 року у справі № 2-20/2543-2008

за позовом          товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ратон" (вул. Горького, 4-18, смт.Гаспра, м.Ялта, АР Крим, 98660)

до виконавчого комітету Ялтинської міської ради (пл. Радянська, 1, м.Ялта, АР Крим, 98600)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеже6ною відповідальністю „Фірма „Ратон” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до виконавчого комітету Ялтинської міської ради про визнання недійсним договору № 78 від 19.07.2007 року на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А „Спартак-„Аутка”, а також визнання діючим укладеного між сторонами договору № 13 від 30.06.2006 року на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А „Спартак-„Аутка”.

Вимоги позивача обґрунтовуються невідповідністю положень договору № 78 від 19.07.2007 року щодо можливості одностороннього розірвання договору вимогам статті 7 Закону України „Про автомобільний транспорт”.

Рішенням господарського суду АР Крим від 18.03.2008 року у справі № 2-20/2543-2008 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ратон" задоволено. Суд визнав недійсним договір № 78, укладений 19.07.2007 року між виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та позивачем на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А "Спартак-Аутка", а також визнав діючим договір № 13, укладений 13.07.2006 року між сторонами у справі на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А "Спартак-Аутка".

При прийнятті рішення суд першої інстанції погодився з доводами позивача про невідповідність положень договору № 78 від 19.07.2007 року вимогам статті 7 Закону України „Про автомобільний транспорт” стосовно можливості розірвання договору в односторонньому порядку.

Не погодившись з рішенням господарського суду АР Крим, виконавчий комітет Ялтинської міської ради звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, як винесеного при неповному дослідженні обставин справи та при невірному застосуванні положень Закону України „Про автомобільний транспорт” та Цивільного кодексу України, які регулюють питання розірвання договору, у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Ратон" відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце слухання справи сповіщався належним чином ухвалами від 22.04. та від 14.05.2008 року. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представника ТОВ „Фірма „Ратон”.

З причини відрядження судді Дугаренко О.В., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю Фенько Т.П. У зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні судді Фенько Т.П., у складі судової колегії також було здійснено заміну на суддю Заплава Л.М.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією встановлено наступне.

30.06.2006 року, відповідно до протоколу № 3 засідання конкурсного комітету від 21.06.2006 року, між виконавчим комітетом Ялтинської міської ради –замовником, та ТОВ „Ратон” –перевізником, було укладено договір про перевезення пасажирів автомобільним транспортом на маршруті № 24-а „Спартак-Аутка” на період з 30 червня 2006 року по 30 червня 2009 року.

19.07.2007 року за пропозицією виконавчого комітету Ялтинської міської ради між сторонами було переукладено вказаний вище договір шляхом укладення нового - № 78 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А, пунктом 3.1. якого встановлювалось, що він вступає в дію з дня його підписання обома сторонами та діє до 30 червня 2009 року. Договір № 13 від 30 червня 2006 року мав вважатися таким, що втратив свою чинність.

Судовою колегією встановлено, що підставою для укладення договору № 78 послужив протокол № 3 від 21.06.2006 року про проведення конкурсу на право перевезення пасажирів по маршруту № 24-А „Спартак-Аутка”, на підставі якого укладався попередній договір, та Закон України „Про автомобільний транспорт”.

В подальшому, виконавчим комітетом Ялтинської міської ради було повідомлено позивача про те, що договір № 78 від 19.07.2007 року є розірваним в односторонньому порядку. Даний факт з`явився підставою для звернення ТОВ „Фірма „Ратон” до господарського суду АР Крим з позовом про визнання недійсним договору № 78 від 19.07.2007 року та визнання діючим попереднього договору - № 13 від 13.07.2006 року, укладеного між сторонами у справі на предмет перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А "Спартак-Аутка".

Вислухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, однак при цьому вважає наявними підстави для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У даному випадку позивач посилається на невідповідність укладеного договору № 78 від 19.07.2007 року вимогам законодавства.

Так, відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у спірному договорі № 78від 19.07.2007 року позначено предмет, строк дії договору, права та обов'язки сторін, їх відповідальність.

В той же час, пунктом 4.1 договору № 78 від 19.07.2007 року встановлено, що дострокове розірвання договору та зміна до його умов можливі за згодою сторін.

Пункт 4.3 вказаного договору передбачає, що замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір у разі невиконання умов договору, в тому числі у разі одноразової самовільної передачі перевізником виконання маршруту, позначеного в пункті 1 договору, іншому перевізнику, невиконання перевезень без узгодження із замовником на протязі трьох днів, порушення розкладу руху та схеми маршруту без поважної причини, без узгодження із замовником (три та більше раз на рік), а також якщо перевізник буде допускати стоянку та збереження транспорту за межами технічної бази перевізника в неробочий час (три та більше випадки на рік).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Господарський суд АР Крим вірно встановив, що пунктом 1 частини 3 статті 7 Закону України „Про автомобільний транспорт” передбачено можливість дострокового розірвання договору з автомобільним перевізником в разі порушення ним умов договору чи дозволу, але не встановлюється право органу місцевого самоврядування розірвати договір в односторонньому порядку.

Також вірно звернено увагу на статтю 188 Господарського кодексу України, якою визначено порядок зміни та розірвання господарських договорів.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, відповідач не надав суду доказів дотримання порядку розірвання господарських договорів, встановленого статтею 188 Господарського кодексу України.

На підставі викладеного, судова колегія вважає договір № 78 від 19.07.2007 року таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, позовні вимоги в частині визнання його недійсним обґрунтованими, а дії господарського суду АР Крим щодо задоволення таких вимог вірними.

В той же час, судова колегія вважає безпідставними дії суду першої інстанції щодо визнання діючим договору № 13, укладеного 13.07.2006 року між сторонами у справі на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А „Спартак-Аутка”.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України також передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що припинення дії договору № 13 від 13.07.2006 року обумовлювалось підписанням сторонами нового договору - № 78 від 19.07.2007 року між тим є сторонами, про той же предмет та на тих самих умовах.

Пунктом 3.1 Договору № 78 від 19.07.2007 року прямо передбачено, що договір № 13 від 30.06.2006 року вважається таким, що втратив силу.

У зв’язку з цим, судова колегія вважає, що у разі визнання недійсним договору № 78, умови, з якими пов`язувався факт припинення дії договору № 13 від 30.06.2006 року, зникли та такий договір поновлює свою дію.

При цьому, жодна сторона договору № 13 від 30.06.2006 року не оскаржувала чинність даного договору, в судовому порядку він також не визнався недійсним. Тому, у позивача відсутні підстави вважати своє право порушеним та відсутні підстави для судового захисту такого права. За таких обставин, судова колегія вважає, що в частині даних позовних вимог відсутній предмет спору, у зв’язку з чим, провадженні у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 80 п1-1, 101, 103 п.4, 104 ч.1 п.п.1,4, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Ялтинської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 18 березня 2008 року у справі № 2-20/2543-2008 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

„Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ратон" задовольнити частково.

Визнати недійсним договір № 78, укладений 19 липня 2007 року між виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Ратон" на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А "Спартак-"Аутука".

Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання діючим договору № 13, укладеного 30 червня 2006 року між виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Ратон" на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом № 24-А „Спартак-„Аутка” припинити”.

Головуючий суддя                                                  О.А.Латинін

Судді                                                                                І.В. Антонова

Л.М. Заплава