ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№
2-292/07

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В. С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши  у відкритому
судовому  засіданні  касаційну
скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2  на постанову  Одеського апеляційного господарського суду
від 18 вересня 2007 року  у справі №
2-292/2007 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “База  відпочинку
”Лугове”, Малого приватного підприємства ”Курортторг-2” до ОСОБА_1
та  ОСОБА_2  треті
особи  ОСОБА_3, Південна  товарна
біржа про визнання  недійсним
договору  купівлі  - продажу,-

В С Т А Н О В И В:

У  червні
2006 року ТОВ „База відпочинку „Лугове” та МПП „Курортторг-2” звернулись
до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом  до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, з урахуванням уточнених позовних вимог,  про визнання недійсним договору купівлі-продажу
від 19 квітня 2006 року укладеного на Південній товарній біржі, згідно якого
ВАТ „Криничанський” продало фізичним особам ОСОБА_1, ОСОБА_2 за 23 000,00 грн.
по 4,4565 часток корпоративних прав (долю) -8,913 часток у статутному фонді ТОВ
„База відпочинку „Лугове”, посилаючись
на   порушення  їх переважного  права
на  викуп  частки
у статутному  фонді товариства
та  відсутності у  продавця
на  час  укладення
договору   права  на частку
у статутному  фонді.

Рішенням
Березанського районного суду Миколаївської області від 15 травня 2007р.,  залишеним
без  змін  постановою
Одеського  апеляційного  господарського суду  від  18
вересня  2007 року, позов задоволено.
Визнано недійсним договір   купівлі  продажу
№ 12598 від  19 квітня  2007 року укладений  між
ВАТ „Криничанський”, в  особі  ліквідатора
ОСОБА_3 та   ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на
Південній  товарній  біржі,
згідно   якого ВАТ „Криничанський”
продало фізичним особам ОСОБА_1, ОСОБА_2 за 23 000,00 грн. по 4,4565 часток
корпоративних прав (долю) -8,913 часток у статутному фонді ТОВ „База відпочинку
„Лугове”.

Стягнуто  з відповідачів  на
користь  ТОВ „База відпочинку
„Лугове”  290,00 грн. судових  витрат.

Доповідач:  Гончарук
П.А.

У
касаційних   скаргах ОСОБА_1 та  ОСОБА_2
просять скасувати   прийняті   у
справі   судові  рішення,
посилаючись на  порушення та
неправильне  застосування  судами
норм   матеріального  та процесуального

права,
та  прийняти  нове
рішення, яким  відмовити    у задоволенні  позову.

У  запереченнях
на  касаційну  скаргу
МПП „Курортторг-2”  просить  залишити
касаційну  скаргу  без
задоволення,   а оскаржувані  судові рішення  без
змін, вказуючи  на  безпідставність   доводів
касаційної скарги.

Розгляд  справи відкладався  з  20
лютого   на  19 березня
2008 року.

Заслухавши
пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги та  заперечення  проти
них, суд вважає, що касаційна скарга підлягає    частковому задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 19
квітня 2006р. між ВАТ „Криничанський” в особі ліквідатора ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
укладено договір купівлі-продажу № 12498, згідно умов якого ВАТ „Криничанський”
продав, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2  купили на
біржових торгах  8,913 часток у
статутному фонді ТОВ „База відпочинку „Лугове”. Вартість об'єкту продажу по
результатах біржових торгів складає 23 000 грн.

Предметом  спору
у даній  справі  є
вимоги  позивача про визнання
недійсним  договору купівлі-продажу від
19 квітня 2006 року № 12498 з посиланням на те, що  даний
договір  не  відповідає вимогам  законодавства.

Задовольняючи  позов
суду  першої інстанції  посилався
на  те,  що на час відчуження ліквідатором ВАТ
„Криничанський” частки в статутному фонді ТОВ „База відпочинку „Лугове”
її власником вже було МПП „Курортторг-2”, що безумовно свідчить про
невідповідність укладеної угоди вимогам законодавства.

Суд  апеляційної
інстанції  посилаючись  на те, що
даний договір  купівлі  продажу порушує  переважне  право
на  купівлю  частки у статутному  фонді
учасників  товариства,  та
враховуючи  те, що   зміст
даного  правочину  суперечить
вимогам  ст. 147 ЦК України,  дійшов
висновку  про  наявність
підстав  для  визнання
договору  недійсним  та
залишив рішення  суду  першої інстанції без  змін.

Проте  з такими
висновками  судів  попередніх
інстанцій  погодитись  не
можна  виходячи  з наступного.

Відповідно
до роз'яснень, викладених у п.п. 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -
на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті  у справі
судові  рішення  даним
вимогам  не  відповідають, оскільки  вони  в
порушення вимог ст. 43 ГПК України, грунтуються на   неповно
встановлених  обставинах справи та
належної оцінки доказів.

Суди  попередніх
інстанцій, приймаючи  рішення   про
задоволення   позову   та
залишаючи  судове  рішення
без змін,  виходили з  різних
підстав  визнання   недійсним
спірного  договору,  припустившись
суперечливих  висновків.

При
цьому  ними  не
з'ясовано та  не  обгрунтовано правовими  нормами, кому   належала
продана  частка   у
статутному  фонді   товариства - ВАТ „Криничанський” чи МПП
„Курортторг-2”.

Встановлення  даної
обставини  має  істотне
значення  для  правильного
вирішення  спору   і
впливає  на  правильність
застосування  судами  норм
матеріального  права.

Не  можна
погодитись   з  висновком
попередніх  судових  інстанцій
про  необхідність  застосування
при  вирішенні   даного
спору   лише  вимог
ЦК України, оскільки  ВАТ
„Криничанський”  визнано  банкрутом, щодо  нього
відкрита  ліквідаційна  процедура,
яка  здійснюється  виключно
в  порядку,  передбаченому
Законом  України  ”Про
відновлення  платоспроможності  боржника
або  визнання  його
банкрутом”.

З
огляду на  викладене, оскаржувані судові
рішення підлягають скасуванню, а справа
передачі на новий розгляд до господарського суду  Миколаївської області, якому підвідомча  дана справа з урахуванням набрання чинності
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та корпоративних прав” від 15.12.2006 №
483-V.

При
новому розгляді справи, суду слід урахувати наведене,  повно встановити обставини справи, з'ясувати
дійсні  права та обов'язки сторін і в
залежності від  встановленого та вимог
закону вирішити спір.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11113
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України
-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  задовольнити частково.

Рішення
Березанського районного суду Миколаївської області від 15 травня 2007р. та
постанову  Одеського апеляційного
господарського суду від 18 вересня 2007 року
у справі № 2-292/2007  скасувати,
а справу направити на новий розгляд до господарського суду Миколаївської  області.

Головуючий               Перепічай В.С.

Судді
Вовк І.В.

Гончарук П.А.