ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

Справа № 5/205

за позовом Івано-Франківського обласного дочірнього підприємства ДАК " Хліб України", вул. Юності, 2, м. Івано-Франківськ,76000

до відповідача Дочірнього підприємства "Галицький комбінат хлібопродуктів" ДАК "Хліб України", вул.Л.Українки, 110, м.Галич, 77100

до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Управління сільського господарства Івано-Франківської ОДА, вул. Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, 76000

про стягнення заборгованості в сумі 742638, 75 грн.

Cуддя Цюх Ганна Захарівна

При секретарі Ломей Любов Романівна

Представники:

Від позивача: Созоник В.В.-представник, (довіреність № 01-08/с від 03.01.08р.)

Від відповідача: Бродович М.І.-юрисконсульт, (довіреність № 99 від 17.12.07р.)

Від відповідача: Сендунь І.Р.-директор

Від третьої особи: Бойчук М.Й.-заст. начальника управління-начальник юридичного відділу управління, (доручення № 235/01-13/08 від 13.05.08р.)

Від третьої особи: Андріїшин І.П.-заст. начальника головного управління агропромислового розвитку, (доручення № 234/01-13/08 від 13.05.08р.)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов про стягнення 742 638,75 грн., що становить 535 235,18 грн. заборгованості за продукцію, 160 570,50 грн. пені за несвоєчасну сплату та 46 833 грн. річних за користування коштами.

Заявою про уточнення позовних вимог від 30.05.2008 року позивач вказує, що за порушення відповідачем договірних зобов»язань за період прострочення з 04.12.2004 року по 04.11.2007 року йому нараховано інфляційні збитки в сумі 160 570,50 грн. за весь період прострочення, проте в позовній заяві цю суму помилково було визначено, як пеню, хоча розрахунок свідчить про визначення суми збитків від інфляції.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для захисту свого порушеного права, вказував на неправильне визначення позивачем суми заборгованості, на безпідставне нарахування пені за 1065 днів та річних. Також звертав увагу суду на те, що позивач не вправі вимагати від ДП «Галицький комбінат хлібопродуктів»сплати боргу, так як держава не уповноважувала його на стягнення саме цієї заборгованості. Крім того, подав до відзиву на позов документи, які свідчать про отримання спірної продукції від виробників та відпуск її сільськогосподарським товаровиробникам, які, в свою чергу, повинні були розраховуватись за неї шляхом здачі до Держкомрезерву сільгосппродукції.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд

встановив:

Протягом 1998-1999р.р. позивачем було відпущено відповідачу на загальну суму 535 235,18 грн. наступну продукцію по довіреностях і накладних:

-          по довіреності серії ДАА № 434902 від 02.09.1998р. по накладній № 27 від

27.08.1998          року - дизпаливо з Дрогобича, Надвірної, з НВП «Енергія»та бензин

Дрогобича на суму 234 423,62 грн. з ПДВ;

-          по довіреності серії ДАА № 435007 від 07.05.1999р. по накладній № 441 від

07.05.1999          року - аміачна сіль та гроділ на суму 105 840 грн. з ПДВ;

-по довіреності серії ДАА № 435010 від 13.05.1999р. по накладній № 468 від 13.05.1999 року - гроділ на суму 4233,60 грн. з ПДВ;

-по довіреності серії ЯАЯ № 305854 від 16.06.1999р. по накладній № 815 від 16.06.1999 року - аміачна сіль на суму 15 876 грн. з ПДВ;

-по довіреності серії ЯАЯ № 305872 від 13.07.1999р. по накладній № 1234 від 13.07.1999 року - фостоксин на суму 11 566,80 грн. з ПДВ;

-по довіреності серії ЯАМ № 708965 від 23.09.1999р. по накладній № 32568 від 23.09.1999 року - аміачна селітра на суму 161 784 грн. з ПДВ;

-по довіреності серії ЯАМ № 003260 від 27.12.1999р. по накладній № 33101 від 27.12.1999 року-крупа манна на суму 1511,16 грн. з ПДВ.

Оскільки за твердженням представників позивача строк оплати за відпущені товари не було визначено, то 24.11.2004 року позивачем на адресу ДК «Галицький комбінат хлібопродуктів»було надіслано вимогу про оплату заборгованості. У зв»язку з тим, що відповідач в семиденний термін (до 04.12.2004 року) не перерахував суму боргу, то позивач звернувся до суду із даним позовом.

Представники позивача вважають, що ДП «Галицький комбінат хлібопродуктів»ДАК «Хліб України»повинен проводити розрахунки з Івано-Франківським обласним дочірним підприємством ДАК «Хліб України»за отримані від нього паливно-мастильні матеріали, засоби хімзахисту та іншу отриману продукцію. В судовому засіданні представники позивача ствердили, що позивач довідався про неоплату відповідачем продукції в листопаді 2004 року і тоді було направлено вимогу відповідачу. Разом з тим, в матеріалах справи знаходиться акт звірки позивача з відповідачем станом на 01.04.2000 року, з якого суд робить висновок про те, що позивачу було відомо про наявність заборгованості.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача надав суду ряд доказів, які свідчать про те, що фактично продукція отримувалась відповідачем безпосередньо від

виробників і на підставі рознарядки управління сільського господарства райдержадміністрації видавалась сільгоспвиробникам. З позивачем дана операція оформлялася шляхом видачі доручень працівникам відповідача і випискою позивачем накладних на продукцію, яка фактично в нього не отримувалась, а поступала в район напряму.

Оскільки представниками позивача зазначений факт заперечувався, їм було запропоновано надати суду докази про те, що продукція, яка відпущена позивачу в 1998-1999р.р. була отримана ним на склад, оплачена постачальнику, а в подальшому відпущена відповідачу (ухвала суду від 04.03.08р., від 13.05.08р.). Проте, представники позивача суду таких доказів не надали, посилаючись на те, що такі документи знищені у зв»язку із збігом трьохрічного терміну зберігання бухгалтерських документів.

Ухвалою суду від 04.03.2008 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача було залучено Головне управління агропромислового розвитку Івано-Франківської обласної державної адміністрації, яке в своєму відзиві на позов вказує на безпідставність позовних вимог, пропуск позивачем строку позовної давності і на те, що паливно-мастильні матеріали, засоби захисту рослин і інша продукція відпускалась сільськогосподарським товаровиробникам через комбінати хлібопродуктів системи ДАК «Хліб України», в тому числі через ДП «Галицький комбінат хлібопродуктів»та позивача (Івано-Франківське обласне ДП ДАК «Хліб України»).

Матеріально-технічні ресурси протягом 1998-1999р.р. відпускались на виконання Постанов Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 року № 997 «Про умови забезпечення мінеральними добривами потреб сільського господарства під урожай 1998р.»із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України від 24.01.1998р.№ 1158, від 27.07.1998р., від 25.08.1998р. № 1338 «Про забезпечення сільського господарства хімічними засобами захисту рослин у 1998-1999р.р.», від 24.01.1998р.№ 77 «Про умови забезпечення сільськогосподарських товаровиробників паливно-мастильними матеріалами у 1998р. із змінами, внесеними від 26.02.1998р. № 221, від 10.03.1998р. № 289, від 25.05.1998р. № 728, від 23.07.1998р. № 1134, від 09.03.1999р. № 330.

Розрахунки за отриману продукцію повинні були здійснювати сільгоспвиробники шляхом здачі зерна, м»яса, бобових та кукурудзи в держрезерв і в разі невиконання цього зобов»язання сільськогосподарськими товаровиробниками до них, на підставі укладених договорів, повинні були пред»являтись позови до суду в межах строку позовної давності.

На запит господарського суду Івано-Франківської області до ДАК «Хліб України»останній листом від 06.06.08р. за № 12-1-09/102 повідомив суд про те, що поставка матеріально-технічних ресурсів сільськогосподарським товаровиробникам у 1998-1999р.р. здійснювалась на виконання Постанов Кабінету Міністрів України від 03.09.1997р. № 977 «Про умови забезпечення мінеральними добривами потреб сільського господарства під урожай 1998р.», від 25.08.1998р. № 1338 «Про забезпечення сільського господарства хімічними засобами захисту рослин у 1998-1999р.р.». Розрахунки за вищевказані матеріальні цінності здійснювались сільськогосподарськими товаровиробниками через ДП «Галицький комбінат хлібопродуктів»ДАК «Хліб України»і Івано-Франківське обласне ДП ДАК «Хліб України».

Відповідач не повинен був розраховуватись з позивачем, такі дії могли мати місце у випадку оплати сільськогосподарськими товаровиробниками вартості отриманих матеріальних цінностей, проте за твердженням відповідача такі факти не мали місця.

Як вказує ДАК «Хліб України»заборгованість за паливно-мастильні матеріали та засоби хімічного захисту рослин у товаровиробників виникла не перед позивачем, а перед державою. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2003р. № 690 «Про утворення державного підприємства «Агенство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу»- даному підприємству була передана вся

заборгованість перед держбюджетом сільськогосподарських товаровиробників і агенство заявляло позови до них в господарський суд Івано-Франіквської області.

З вищевикладеним повністю погоджується суд і вважає, що позивач безпідставно присвоїв собі функції стягнення боргу, які йому не надавались в силу вищевказаних актів. Суд також вважає, що дані правовідносини не можна пиширювати норми Цивільного кодексу УРСР та ЦК України з тих підстав, що вони регламентовані вищнперерахованими Постановами Кабінету Міністрів України, в яких визначений, як порядок поставки матеріальних цінностей виробникам, так і порядок розрахунків за них.

Суд погоджується з відповідачем, що позивачем безпідставно пропущений строк позовної давності, якщо вважати, що його право порушене. Самим позивачем до матеріалів справи долучено акт звірки станом на 01.04.2000р., що свідчить про те, що йому відомо було про наявний борг відповідача, проте з позовом звернувся тільки в 2007 році.

Взаємовідносини сільськогосподарських товаровиробниікв з державою, наявність чи відсутність заборгованосіт останніх перед державою не надає позивачу права вимагати сплати відповідачем боргу саме йому. Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повинен був подати суду докази про те, що ним проведено розрахунок з виробниками паливно-мастильних матеріалів, хімікатів чи докази того, що до нього подано вимогу про їх сплату (реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство). Однак, позивачем таких доказів не подано, хоча відповідно до ст.ЗЗ ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представником відповідача подано суду достатньо доказів про те, що отримані відповідачем паливно-мастильні матеріали, засоби хімічного захисту рослин передані ним колгоспам та селянським спілкам і іншим сільськогосподарським підприємствам на підставі рознарядки управління сільського господарства райдержадміністрації. Також подані суду трьохсторонні акти звірки та листування з ДАК «Хліб України»і позивачем стосовно розрахунків за відпущені товаро-матеріальні цінності.

Суд приймає до уваги той факт, що відповідачем через Хоминця Б.М. (директора позивача і відповідача) було отримано на підприємстві відповідача 15 473,20 грн, які в 2006 році були оприходовані ним в касу ДП «Галицький комбінат хлібопродуктів».

Суд вважає, що в погашення боргу за отриману манну крупу по накладній № 33101 від 27.12.1999р. в сумі 1511,16 грн. необхідно зарахувати отриману і оприходувану суму 15 473,29 грн., так як позивачем спростовано факт неоплати відповідачем за манну крупу.

За таких обставин та враховуючи вищесказане,          у відповідності до ст.ст.124, 129

Конституції України, Постанов Кабінету Міністрів України від 03.09.1997 року № 997 «Про умови забезпечення мінеральними добривами потреб сільського господарства під урожай 1998р.» із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України від 24.01.1998р.№ 1158, від 27.07.1998р., від 25.08.1998р. № 1338 «Про забезпечення сільського господарства хімічними засобами захисту рослин у 1998-1999р.р.», від 24.01.1998р.№ 77 «Про умови забезпечення сільськогосподарських товаровиробників паливно-мастильними матеріалами у 1998р. із змінами, внесеними від 26.02.1998р. № 221, від 10.03.1998р. № 289, від 25.05.1998р. № 728, від 23.07.1998р. № 1134, від 09.03.1999р. № 330, керуючись ст.ст.49,82-84 Господарсько-процесуального кодексу України, суд

вирішив:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Цюх Ганна Захарівна

рішення підписане 13.06.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Ломей Любов Романівна