ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.05.08 р.                     Справа № 39/24пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., суддів Волошинової Л.В., Сковородіної О.М.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” м. Донецьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Соискатель” м. Донецьк

про визнання недійсною третейської угоди

За участю представників сторін:

від позивача: Не жигай І.О. – за довіреністю;

від відповідача Чесноков В.М. – за довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Соискатель” м. Донецьк, про визнання третейської угоди від 28.03.2007 р., укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Соискатель” недійсною.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається третейську угоду від 28.03.2007 р., ухвалу господарського суду по справі про банкрутство № 42/265Б від 10.11.2006 р., протокол № 0902 від 09.02.2007 р., ухвалу господарського суду про банкрутство № 42/265Б від 28.02.2007 р., наказ № 1 від 28.02.2007 р., акт № 73 від 27.06.2007 р., розпорядження № 28 від 1.07.2007 р., постанову Донецького апеляційного господарського суду по справі № 42/265Б від 10.05.2007 р., ухвалу господарського суду по справі про банкрутство № 42/265Б від 07.02.2007 р.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, вважав що Правда Ю.В. мав повноваження на укладання спірної угоди, додатково вказував на порушення позивачем 3–місячного терміну для оскарження рішення третейського суду.

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 28.03.2008 р. справу призначено до колегіального розгляду.

До матеріалів справи позивачем долучено належним чином засвідчену копію спірної третейської угоди, яка за поясненнями останнього, зроблена ним з оригіналу, що міститься в матеріалах справи № 33/285пн.

Враховуючи, що відповідачем не надано будь-яких доказів щодо невідповідності наданої позивачем копії третейської угоди – оригіналу, а також беручи до уваги той факт, що на численні запити суду оригіналу означеної угоди не представлено, остання, з огляду на положення ст. 36 ГПК України, приймається судом в якості належного доказу у справі.

За результатами розгляду справи та враховуючи пояснення представників сторін господарський суд встановив.

28.03.2007 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” м. Донецьк та, відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Соискатель” м. Донецьк укладено третейську угоду про передачу на розгляд постійно діючого третейського суду при Юридичній корпорації “Принцип” будь-яких спорів, пов’язаних з неналежним виконання договору користування майном б/н від 30.09.2002 р. та стягнення заборгованості у розмірі 771 471 грн. 17 коп.

Стаття 2 Закону України “Про третейські суди”, визначає, що третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Види третейських угод, а також вимоги, що пред’являються до оформлення третейської угоди, визначені ст. 12 Закону України “Про третейські суди”, зокрема, згідно положень наведеної статті

-          третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди;

-          третейська угода укладається у письмовій формі;

-          третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Спірна третейська угода про передачу на розгляд постійно діючого третейського суду при Юридичній корпорації “Принцип” будь-яких спорі, пов’язаних з неналежним виконання договору користування майном б/н від 30.09.2002 р. та стягнення заборгованості у розмірі 771 471 грн. 17 коп. укладена сторонами у формі єдиного документу та підписана з боку позивача директором Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” – Правдою Ю.В.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання означеної третейської угоди недійсною, як такої, що укладена з порушенням вимог ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, мотивуючи позовні вимоги

-          відсутністю у Правди Ю. В. – повноважень на укладання спірної угоди;

-          невідповідності змісту оспорюваної угоди вимогам ч. 2 ст. 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. 5 Закону України “Про третейські суди”.

Розглянувши представлені в обґрунтування позовних вимог докази судом встановлено.

10.11.2006 р. господарським судом Донецької області порушене провадження у справі № 42/265б про банкрутство ТОВ “Донецький відкритий університет”.

09.02.2007 р. на загальних зборах засновників ТОВ “Донецькій відкритий університет” прийняте рішення, оформлене протоколом загальних зборів № 0902 від 09.02.2007 р., згідно якого директора Правду Ю.В., за незадовільну роботу, було відсторонено від посади директора ТОВ “Донецький відкритий університет”.

Ухвалою від 28.02.2007 р. судом у справі про банкрутство № 42/265б введена процедура санації, керуючим санацією призначено Дмитриченко А.С.

В силу ч. 1 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня винесення ухвали про санацію

- керівник боржника відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством про працю, управління боржником переходить до керуючого санацією, крім випадку, передбаченого статтею 53 цього Закону;

- припиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому санацією. Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про санацію та призначення керуючого санацією зобов'язані забезпечити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей.

Права та обов’язки керуючого санацією визначені п. 5, 6 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Виходячи зі змісту положень п. 5, 6 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", до компетенції арбітражного керуючого не відносяться повноваження щодо формування органів управління боржником, у тому числі призначення на посаду виконуючого обов’язки директора.

Водночас, згідно пояснень сторін, всупереч наведеним вище нормам, 28.02.2007 р. керуючим санацією Дмитриченко А. С. підписано наказ № 1, згідно якого виконуючим обов'язки директора підприємства призначено Правда Ю.В.

Наразі оригінал наказу, або належним чином засвідчену копію спірного наказу, на численні вимоги суду сторонами не представлено.

Крім того, слід зазначити, що за текстом оспорюваної третейської угоди, від імені ТОВ “Донецький відкритий університет” м. Донецьк - Правда Ю.В. підписав угоду в статусі директора ТОВ “Донецький відкритий університет” м. Донецьк, у той час, як згідно наведеного вище наказу його було призначено виконуючим обов’язки директора.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що Правда Ю.В. на час укладання оспорюваної угоди не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення відповідних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Позивачем доведено наявність обставин, з якими закон пов’язує визнання угоди недійсною і настання відповідних наслідків, а саме, що спірна третейська угода укладена Правдою Ю.В. поза межами наявних в нього повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Ухвалою від 07.02.2007 р. господарським судом Донецької області затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ “Донецький відкритий університет” у справі про банкрутство № 42/265б, на загальну суму 979491,17 грн., що складаються з вимог ВАТ “АКБ “Капітал” - 258 020,00 - грошові зобов'язання першої черги; ТОВ “Соискатель” - 721471,17 грн. - грошові зобов'язання четвертої черги.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”: “за результатами розгляду реєстру кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та призначається дата проведення зборів кредиторів, реєстр вимог кредиторів повинен включати усі визнані судом вимоги кредиторів...”.

Таким чином, вимоги кредиторів, які були включені до реєстру вимог кредиторів та затверджені судом вважалися безспірними.

За змістом ст. 5 Закону України “Про третейські суди” “Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.”.

Таким чином, спір, щодо існування заборгованості у розмірі 721 471,17 грн. між ТОВ “Донецький відкритий університет” та ТОВ “Соискатель”, на дату укладання третейської угоди, був відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

З огляду на наведене, третейська угода від 28.03.2007 р., укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Соискатель”, прямо суперечить ст. 5 Закону України “Про третейські суди” що, в свою чергу, з огляду на приписи ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України має наслідком недійсність такого правочину.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” м. Донецьк щодо визнання недійсною третейської угоди від 28.03.2007 р., укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Соискатель”, суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Наразі, ухвалу Господарського суду Донецької області від 28.02.2007 р., відповідно до якої була введена процедура санації відносно боржника ТОВ “Донецький відкритий університет” та призначено арбітражним керуючим Дмитриченко А.С. скасовано постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.05.2007 р., тобто на момент укладання спірної угоди означена ухвала господарського суду від 28.02.2007 р. була чинною.

Заперечення відповідача, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами.

Посилання відповідача на положення ст. 51 Закону України “Про третейські суди” суд вважає необґрунтованими, оскільки норми наведеної статті стосуються порядку (строків) оскарження рішення третейського суду, у той час, як предметом розгляду даної справи є визнання третейської угоди недійною.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 207, 208 ГК України, керуючись, ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” м. Донецьк - задовольнити.

Визнати недійсною третейську угоду від 28.03.2007 р., укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Соискатель”.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Соискатель” м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Донецький відкритий університет” м. Донецьк витрати за державним митом в сумі 85, 00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя

Судді Волошинова Л.В.

Сковородіна О.М.