ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2008 р.                                                                       Справа №22/252

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", м.Київ в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", м.Полтава

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Полтавагаз”, м.Полтава

про стягнення 112 200,00 грн.

Суддя Георгієвський В.Д.

Секретар судового засідання Матяш Н.Г.

Представники сторін:

Від позивача - Приходько О.Я., дов.№ юр-274/д від 16.11.07 р.

Від відповідача –Грицюк А.С., дов. № 19 від 16.01.08 р.

В судовому засіданні 23.01.2008р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору : Розглядається позовна заява Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", м.Київ, в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", м.Полтава до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Полтавагаз”, м.Полтава, про стягнення вексельної заборгованості на суму 112 200,00грн.

За клопотанням відповідача здійснюється фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозапису.

Справа прийнята до провадження після зміни складу суду відповідно ухвали заступника голови суду від 22.01.2008р.

Відповідач позов не визнає з підстав, зазначених ним у відзиві на позов, зокрема, відповідач, вважає, що спірний вексель містить дефекти форми з огляду на наявність на векселі помітки „згідно розпорядження №261 від 29.05.1998р.”, безтоварний характер векселю, підписання векселю неуповноваженими особами векселедавця та з огляду спливу строку позовної давності, передбаченого ст. 256 Цивільного кодексу України.

Встановлено, що предметом цього позову є стягнення заборгованості в сумі 100 000 грн. за простим векселем №05, емітованим ВАТ „Полтавагаз”, з датою складання 30.11.1998р. та датою погашення 07.12.2005р.

Відповідно до акту приймання-передачі №10919 від 30.12.1999р. ЗАТ „Нафтогазінвест” передало, а Нафтогазовидобувне управління „Полтаванафтогаз” ВАТ „Укрнафта” (надалі –НГВУ „Полтаванафтогаз”) прийняло спірний вексель.

Листом №18/9324 від 29.11.2005р. ВАТ „Укрнафта” запропонувало ВАТ „Полтавагаз” виконати свої зобов’язання за вказаним векселем. Відповідач надіслав відповідь №11/3374 від 01.12.2005р., в якій фактично визнав наявність у нього вексельних зобов’язань перед позивачем, пояснивши, що не може своєчасно їх виконати у зв’язку зі складним фінансовим становищем.

8 грудня 2005р. позивач звернувся з заявою про вчинення протесту векселю до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округа Карнарук Н.В.

В зв’язку з тим, що відповідач не з’явився до нотаріуса на його вимогу та не вчинив жодних дій по оплаті векселю, 9 грудня 2005р. нотаріусом був вчинений протест векселю про його неоплату відповідно до п.299 „Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України”, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 03.03.04 р. за N 283/8882).

Вховуючи обставини справи, пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та наданий для огляду позивачем оригінал векселю, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 21 чинного на момент видачі векселю Закону України „Про цінні папери та фондову біржу” вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до статті 77 „Положення про переказний і простий вексель”, затвердженого постановою ЦВК і РНК СРСР від 7 серпня 1937 р. N 104/1341 (надалі –„Положення від 07.08.1937р.”) до простого векселя застосовуються, оскільки вони не є несумісними з природою цього документа, постанови, які стосуються переказного векселя і які стосуються:

- індосаменту (статті 11-20);

- терміну платежу (статті 33-37);

- платежу (статті 38-42);

- позову у разі неакцепту або неплатежу (статті 43-50, 52-54);

- платежу у порядку посередництва (статті 55, 59-63);

- копій (статті 67 і 68);

- змін (стаття 69);

- давності (статті 70-71);

- неробочих днів, обрахування строків і заборони граціонних днів (статті 72, 73 і 74).

Згідно зі статтею 16 „Положення від 07.08.1937р.” особа, в якої знаходиться переказний вексель, вважається законним векселедержателем, якщо її право базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.

Відповідно до ст. 13 „Положення від 07.08.1937р.” індосамент має бути написаний на переказному векселі або на приєднаному до нього аркуші (додатковий аркуш). Він повинен бути підписаний індосантом.

Індосамент може не вміщувати зазначення особи, на користь якої він зроблений, або він може складатися з одного підпису індосанта (бланковий індосамент). В останньому випадку індосамент для того, щоб мати силу, повинен бути написаний на звороті переказного векселя або на додатковому аркуші.

Зі змісту наведеної норми слідує, що бланковим є індосамент, в якому не зазначається індосат. Таким чином, спірний вексель є бланковим, поскільки на його зворотній стороні вчинено напис „Платить приказу”, далі міститься підпис та печатка індосанта.

У відповідності зі статтею 14 „Положення від 07.08.1937р.” індосамент переносить усі права, що випливають з переказного векселя. Якщо індосамент бланковий, то векселедержатель може:

1) заповнити бланк або на своє ім'я або на ім'я якої-небудь іншої особи;

2) індосувати в свою чергу вексель через бланк або на ім'я якоїсь іншої особи;

3) передати вексель третій особі, не заповнюючи бланк і не здійснюючи індосаменту.

Встановлено, що попередні векселедержателі, в т.ч. ЗАТ „Нафтогазінвест”, передавали вексель третім особам, не заповнюючи бланк і не здійснюючи індосаменту. Підтвердженням приймання-передачі векселю є акт № 10919 від 30.12.1999р., відповідно до якого ЗАТ „Нафтогазінвест” передало, а Нафтогазовидобувне управління „Полтаванафтогаз” ВАТ „Укрнафта” (надалі –НГВУ „Полтаванафтогаз”) прийняло спірний вексель.

Суд не приймає доводи відповідача щодо наявності дефектів форми спірного векселю з огляду на наступне.

Конвенцією ЦВК і РНК СРСР від 07.08.1937р., якою затверджено „Положення про переказний і простий вексель” та іншими нормативними документами визначено правову сутність векселя. Зокрема, вказано, що векселем є проста і нічим не обумовлена пропозиція сплатити певну суму, яка висловлена в письмовій формі. Під безумовністю векселя розуміється як безумовність виникнення зобов'язання трасат, що міститься у пропозиції трасата, так і безумовність виконання акцептантом своїх зобов'язань, що походять із векселя. Усі дані, відображені в тексті векселя, є достовірними, не потребують підтвердження іншими документами і мають бути визнані безумовними.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу»та п. 2 Положення „Про переказний та простий вексель”, документ, який не містить одного чи більше обов'язкових реквізитів, не має сили векселя. Також, є недійсними векселі, що містять не передбачені Положенням про переказний і простий вексель або послідовні строки платежу (п. 33 Положення). Інших випадків визнання векселя недійсним (позбавлення його вексельної сили) законодавство України не містить.

Судом досліджений оригінал спірного векселю та встановлено, що він заповнений з дотриманням усіх вимог Положення „Про переказний та простий вексель” та містить усі необхідні реквізити, передбачені ст. 21 Закону України „Про цінні папери та фондову біржу”.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог чинного на дату імітування спірного векселя законодавства України, простий вексель повинен підписуватися керівником і головним бухгалтером юридичної особи.

Закон України „Про цінні папери і фондову біржу”, „Положення про переказний і простий вексель” не містять вимоги про те, що крім підписів осіб юридичної особи, що емітує вексель, і скріплення їх відбитком печатки, в тексті векселя необхідно зазначити посаду і прізвища цих осіб.

Як вбачається зі змісту простого векселя № 05 на суму 100 000,00 грн., датою складання 30.11.1998р. та датою погашення 07.12.2005р., він підписаний керівником та головним бухгалтером.

Будь-яких доводів про те, що це не підписи керівника та головного бухгалтера підприємства, відповідачем не наведено.

Відтак, доводи ВАТ „Полтавагаз” про те, що емітований ним вексель не містить обов'язкових за законом реквізитів і підписаний невстановленими особами, а тому не має юридичної сили, - безпідставні.

Водночас, суд зазначає, що твердження відповідача стосовно того, що векселі можуть видаватися лише для оплати за поставлену продукцію, виконані роботи та надані послуги є помилковим, оскільки вексель - це абстрактне самостійне зобов'язання і відповідальність перед вексельним кредитором може мати місце незалежно від наявності або відсутності реального боргу.

Обґрунтованими також є вимоги позивача про стягнення відсотків та витрат, пов”язаних з протестом спірного векселю. Статтею 48 „Положення від 07.08.1937р.” векселедержатель може вимагати від того, кому він пред'являє позов:

1) суму переказного векселя, неакцептовану або неоплачену, з відсотками, якщо вони були обумовлені;

2) відсотки, в розмірі шести від дня строку платежу;

3) витрати, пов'язані з протестом, з пересиланням повідомлення, а також інші витрати;

4) пеню в розмірі трьох відсотків від дня строку платежу.

Згідно з п.5 ст. 2 Закону України „Про обіг векселів”, що набув чинності з 04.05.2001р., проценти слід нараховувати виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання терміну платежу до дня подання позову відповідно.

Зважаючи на те, що проценти нараховуються за період з 7 грудня 2005 року по 20 червня 2007року, тобто, за період чинності Закону України „Про обіг векселів”, проценти слід нараховувати виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України.

З огляду на те, що „Положення від 07.08.1937р.” не встановлює жодних спеціальних строків для стягнення відсотків річних, тому необхідно керуватися загальними строками давності, передбаченими статтею 70 „Положення від 07.08.1937р.”

Відповідно до статті 78 „Положення від 07.08.1937р.” векселедавець простого векселя зобов’язаний так само, як акцептант за переказним векселем, тобто, векселедержатель має право вимагати від акцептанта переказного векселя і векселедавця простого векселя платіж за векселем до закінчення трьох років.

З огляду на наведене, правомірними є вимоги позивача стосовно стягнення відсотків на суму 11200 грн. (за прострочення 560 днів за період з дати настання терміну платежу, тобто, з 07.12.05р., по день подання позову, тобто, по 20.06.2007р. Облікова ставка НБУ на день подання позову - 8,5% з 10.06.2006 відповідно до Листа НБУ N 14-011/1373-6039 від 06.06.2006р.)

Задовільненню підлягають також вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, понесених ВАТ „Укрнафта” у зв’язку з вчиненням протесту векселю в неплатежі. Відповідно до рахунку-фактури №273 від 07.12.2005р. та платіжних доручень №7449 від 07.12.2005р. та № 7448 від 07.12.2005р. приватному нотаріусу Карнарук Н.В. перераховано позивачем суму 2500 грн. за вчинення протестів за трьома векселями відповідача (загальна вартість векселів 250 тис.грн.), в т.ч., за спірним. Зважаючи на те, що предметом даного позову є заборгованість за простим векселем №05 на суму 100 тис. грн., тому необхідно стягнути з відповідача пропорційну суму витрат на вчинення нотаріальних дій, яка становить 1000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

вирішив:

1.          Позовні вимоги задовільнити повністю.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36039, м, Полтава, вул. Енгельса, 2, р/р 88 в ВАТ "Інпромбанк", МФО 351878, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський,3-5, р/р 0339 у філії КГРУ ЗАТ КБ „Приватбанк” м. Київ, МФО 321842, ) в особі Нафтогазовидобувного управління ”Полтаванафтогаз” (36020, м. Полтава, вул. Монастирська, 12, р/р №2001 в Полтавському ГРУ ЗАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401 ) 100000,00 грн. –основного боргу за векселем, 11200,00 грн. –відсотків, 1000,00 грн. –витрат за вчинення протесту векселя, 1122,00 грн. –витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Суддя Георгієвський В.Д.

Повне рішення складене і підписане 25.01.2008р.