ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.08 Справа № 7/34-15/467-20/364/06-8/97/08

Суддя Попова І.А.

За позовом Дочірньої компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, м.Київ

До відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз”, м.Запоріжжя

Суддя І. А. Попова

Представники:

Від позивача: Лебедюк Ю.А., дов. № 249/10 від 29.12.2007 р.

Єнік ЄВ., дов. № 246/10 від 29.12.2007 р.

Від відповідача: Власова І.Ю., дов. від 04.10.2008 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 4750899 грн. 19 коп. основного боргу за договором № 10/16-1254 від 01.12.2000 р., 328006 грн. 73 коп. пені, 194222 грн. 98 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 213486 грн. 40 коп. річних процентів.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2007 р. скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2007 р. по справі № 7/34-15/467-20/364/06, справу передано на новий розгляд.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області від 14.01.2008 р. справу № 7/34-15/467-20/364/06 передано на розгляд судді Поповій І.А. Справу прийнято до провадження та присвоєно номер № 7/34-15/467-20/364/06-8/359/07.

Розгляд справи відкладався, в судовому засіданні оголошувалася перерва.

Рішення оголошено в засіданні 24.03.2008 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав викладених у позові, в обґрунтування вимог вказує, що за договором на постачання природного газу № 10/16-1254, укладеним 01.12.2000р. ДК “Торговий дім “Газ України” та відповідачем, ДК “ТК “Газ України” протягом лютого-грудня 2000р. передала відповідачу 15302000,06 м. куб. природного газу на загальну суму 5072631,92 грн. Відповідач в порушення умов договору здійснив оплату за спожитий газ частково в розмірі 321732,74 грн. Сума основного боргу відповідача за договором становить 4750899,18 грн. Також позивач зазначає, що ДК “Торговий дім “Газ Україна” було реорганізовано. ДК “Торговий дім “Газ Україна” та Дочірня компанія “Укртрансгаз” реорганізовані в ДК “Газ України”. ДК “Газ України” є правонаступником прав та зобов’язань ДК “Торговий дім “Газ Україна”. У зв’язку з чим, права постачальника газу за договором № 10/16-1254 від 01.12.2000р. передані правонаступнику –ДК “Газ України”. Позивач зазначає, що строк позовної давності за даними вимогами не пропущений, оскільки відповідно до умов договору акти приймання-передачі, підписанні 19.02.2001р., є підставою для остаточних розрахунків. Просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 161, 162, 167, 179, 214, 245, 253 ЦК УРСР суму 4750899,18 грн. основного боргу, суму 328006,73 грн. пені за несвоєчасні розрахунки, нарахованої за період з червня по грудень 2003р., суму 194222,98 грн. втрат від інфляції, суму 213486,40 грн. –3% річних.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов вказує, що у відповідності до умов договору № 10/16-1254 від 01.12.2000 р., оплата за газ повинна бути зроблена до 06.12.2000 р. Відповідно до п. 3.4 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків. Згідно п. 5.1 договору оплата за поставлений газ здійснюється протягом 5 днів з моменту підписання договору. І саме зі спливом цього строку, а не з моменту підписання останнього акту приймання-передачі газу, було порушено права позивача. Таким чином відповідач вказує, що строк позовної давності слід відраховувати з дати, коли сплинув передбачений договором 5-денний строк для проведення оплати, з дати, коли позивач дізнався про порушення свого права, тобто з 07.12.2000 р. Строк позовної давності, встановлений ст. 71 ЦК УРСР, сплив 07.12.2003р. Також відповідач зазначає, що зобов’язання на заявлену до стягнення суму припинилось шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог. Так, 09.07.2001р. відповідач звернувся до позивача із заявою про залік зустрічних вимог за зобов’язаннями позивача, що виникли за договором № 10 від 29.08.1999р. та станом на 09.07.2001р. становили 7165575 грн. та зобов’язань ВАТ “Запоріжгаз” в розмірі 5072631,90 грн. за договором № 10/16-1254 від 01.12.2000р. Таким чином, ВАТ “Запоріжгаз” вважає, що заявою про залік взаємних вимог свої зобов’язання перед позивачем по оплаті газу, отриманого у 2000 році за договором № 10/16-1254 від 01.12.2000 р. виконав у повному обсязі (в тому числі, що стосується заявленої до стягнення суми).

Заслухавши представників, вивчивши додані матеріали, суд встановив: Дочірньою компанією “Торговий дім “Газ України” (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством “Запоріжгаз” (покупець, відповідач у справі) 01.12.2000 р. укладено договір на постачання природного газу № 10/16-1254, за яким постачальник зобов’язався передати покупцю в 2000 році природний газ, для виробничо-технологічних потреб покупця, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Відповідно до розділу 2 договору, постачальник передає покупцеві в 2000 році газ в обсязі до 17048000 куб.м., в першому кварталі –3519,363 тис. куб. м., в другому кварталі - 3751,67 тис. куб.м., в третьому кварталі –4011,725 тис. куб.м., в четвертому кварталі –5765,242 тис. куб.м. Розподіл обсягів газу, вказаних у пункті 2.1 даного договору, здійснюється рівномірно, виходячи із середньодобового квартального об’єму. За розрахункову одиницю поданого газу приймається один кубічний метр, приведений до стандартних умов (Т-20 град. С.Р. = 101,325 Кпа/760 мм.рт.ст.).

Згідно з розділом 4 договору ціна за 1000 куб.м. газу, без врахування вартості транспортування газу територією України та без ПДВ, складає 276,25 грн., ПДВ 55,25грн., разом 331,50 грн. Загальна вартість газу складає 4709510 грн., крім того ПДВ –941902 грн. Загальна сума даного договору складає 5651412 грн.

Розділом 3 договору передбачений порядок та умови постачання, приймання та обліку газу. Зокрема, у п.3.3 сторони встановили, що приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві, оформлюється актами приймання-передачі газу. Відповідно до п.3.4 договору акти приймання-передачі газу, що зазначені у пункті 3.3 даного договору, уповноважені представники сторін складають протягом 10 днів з моменту підписання даного договору та тільки за умови належного виконання покупцем зобов’язань, передбачених п.5.1 даного договору. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків, як встановлено п. 3.4 договору.

Порядок та умови проведення розрахунків встановлені в розділі 5. Так, у пункті 5.1 договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок постачальника вартості обсягів газу, що був поставлений згідно з п. 2.1 договору, протягом 5 днів з моменту підписання договору.

Сторонами справи не оспорюються встановлені факти щодо: 1) що ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” є правонаступником ДК “Торговий Дім “Газ України” (зокрема за договором, що є предметом розгляду № 10-16/1254 від 01.12.2000р.); 2) обсягів поставленого за вказаним договором газу та його вартості; 3) дійсності договору № 10/16-1254 від 01.12.2000 р.

Спірними щодо даного предмету спору є доводи сторін щодо: 1) доводи ВАТ “Запоріжгаз” про припинення зобов’язань за договором № 10-16/1254 від 01.12.2000 р. заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. № 1861-01 від 09.07.2001 р.; 2) щодо настання строків виконання зобовязань по оплаті отриманого за умовами зазначеного договору у 2000 році газу; 3) щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності до даних правовідносин.

З зазначених спірних питань судом встановлено: відповідно до приписів ст. 161 ЦК УРСР, що був чинним на момент укладення сторонами договору № 10/16-1254 від 01.12.2000 р., зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Як вже зазначалося, сторони договору узгодили, що оплата за отриманий газ буде здійснюватися товариством “Запоріжгаз” протягом 5 днів з моменту підписання даного договору. Акти приймання –передачі газу сторони умовилися підписати впродовж 10 днів з моменту перерахування покупцем (відповідачем по справі) коштів в рахунок оплати за газ.

Акти подачі-приймання природного газу за лютий –грудень 2000 р. підписані сторонами 19 лютого 2001 року. Згідно пункту 3.4 договору розділу 3 акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків. Тобто, строк виконання зобов’язань по оплаті за отриманий газ встановлений по домовленості сторін договору вказівкою на певну подію, а саме –підписання актів приймання-передачі. Таким чином, зобов’язання відповідача для остаточних розрахунків виникло з 20 лютого 2000 р. При цьому суд зазначає, що невиконання товариством “Запоріжгаз” умов п. 5.1 договору щодо 5-денного строку оплати отриманого газу з моменту підписання договору, не є підставою вважати, що розрахунки з позивачем за цим договором не є остаточними.

Таким чином, відповідно до ст.. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності за вимогами про оплату отриманого газу за договором № 10/16-1254 від 01.12.2000 р. почався з дня виникнення права на позов, з дня, наступного за днем підписання сторонами актів подачі-приймання природного газу. Оскільки даний позов, що розглядається, подано ДК “Газ України” 19 січня 2004 року, суд не вбачає підстав вважати пропущеним строк звернення до суду за захистом порушеного права.

В обґрунтування доводів про припинення зобов’язань по оплаті вартості отриманого у 2000 році природного газу за умовами договору № 10/16-1254 від 01.12.2000 р. товариство “Запоріжгаз” посилається на зроблену ним заяву про зарахування вимог відповідно до ст. 217ЦК УРСР на суму 5072631,90 грн.

За зазначеною заявою № 1861-01 від 09.07.2001 р.: “У відповідності з договором № 10 від 29 серпня 1999 року ДК “Газ України” як правонаступник ДК “Торговий дім “Газ України” має зобов’язання перед ВАТ “Запоріжгаз” на суму 7165575 грн. згідно актів виконання послуг з транспортування. У відповідності з договором № 10/16-1254 від 01.12.2000 р. ВАТ “Запоріжгаз” має зобов’язання перед ДК “Газ України” як правонаступника ДК “Торговий дім “Газ України” на суму 5072631,90 грн. Зобов’язання ДК “Газ України” та ВАТ “Запоріжгаз” на суму 5072631,90 грн. припиняються заліком зустрічної однорідної вимоги на дату подання цієї заяви.”. В судовому засіданні до зазначеної заяви відповідачем додані договір № 10-324 від 25.08.1999 р., протокол узгодження розбіжностей до договору № 10-324 від 25.08.1999 р. та два акти виконання послуг від 17.11.1999 р. за договором № 10-324 від 29.08.1999 р. Договору № 10, укладеного 29 серпня 1999 р. з ДК “ТД “Газ України” на підтвердження своїх доводів відповідач суду не надав. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що від попередника ДК “ТД “Газ України” договір № 10 від 29.08.1999 року з товариством “Запоріжгаз” йому не передавався, тому заява не була прийнята ним до заліку внаслідок не підтвердження вказаної заборгованості перед товариством “Запоріжгаз”.

Інших, належних доказів припинення зобов’язань перед ДК “Газ України” за договором № 10/16-1254 від 01.12.2000 р. за отриманий природний газ у порядку, встановленому нормами законодавства, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, відповідачем не спростовані доводи ДК “Газ України” та надані ним докази про припинення зобов’язань ДК “ТД “Газ України” за договором про надання послуг по транспортуванню природного газу у 1999 році № 10-324 від 25.08.1999 р. заявою про зарахування взаємних вимог, зробленою ДК “Газ України” 24.05.2000 р. листом № 31/18/2126 на суму 5265435,29 грн. за послуги, надані товариством “Запоріжгаз” у 1999 році.

Таким чином, вимоги про стягнення основного боргу за договором № 10/16-1254 від 01.12.2000 р. в сумі 4750899 грн. 19 коп. є доведеними та обґрунтованими, внаслідок чого задовольняються судом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 194222 грн. 98 коп., нарахованих за період з червня 2002 р. по жовтень 2003 р., та 213486 грн. 40 коп. річних процентів, нарахованих за період з 01.06.2000 р. до 01.12.2003 р., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення пені в сумі 328006 грн. 73 коп., нарахованої за період з червня 2003 по грудень 2003 р., позивач обґрунтовує п. 6.2 договору № 10/16-1254 від 01.12.2000 р. Суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 500 грн., внаслідок істотної зміни обставин, взаємовідносин сторін та тривалості судового розгляду.

Судові витрати по справі відносяться на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” (69035, м.Запоріжжя, вул.. Заводська, 7, ) на користь Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (03035, м.Київ, вул. Шолуденка, 1, ЄДРПОУ 31301 грн. 18 коп. основного боргу, 500 грн. пені, 194222 грн. 98 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 213486 грн. 40 коп. річних процентів, 1818 грн. судових витрат. Видати наказ. Видати наказ.

Суддя І.А. Попова