ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 48/122

28.05.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вик Оил»

До

Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»

Третя особа

Державна адміністрація залізничного транспорту України «Укрзалізниця»

Про

стягнення 48180525,00 грн.

Суддя Сулім В.В.

Представники:

Від позивача:           Кузьменко В.М. - пред. за довір., Васютович О.В. - пред. за довір.

Від відповідача:           Лішунова Н.В. - пред. за довір.

Від третьої особи:           не з’явився

Судові засідання 23.04.08р. та 07.05.08р. відкладалися відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. У судовому засіданні 15.05.08р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на виготовлення повного тексту рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»про стягнення суми заборгованості з оплати поставленого дизельного палива марки Л-0,2-62 у розмірі 48180525,00 грн., а також просив покласти на Відповідача судові витрати.

17.04.08р. ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження по справі № 48/122 та призначено її до розгляду.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з їхніми правами та обов’язками у відповідності із ст. 22 ГПК України.

Представникам сторін у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом у відповідності з вимогами ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Позивач надав суду у судовому засіданні 23.04.08р. заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»суму заборгованості з оплати поставленого дизельного палива марки Л-0,2-62 у розмірі 70933639,88 грн., три відсотки річних у сумі 126661 грн. та пеню у сумі 422200 грн., а також просить покласти на Відповідача судові витрати.

Відповідач звернувся 23.04.08р. до суду із клопотанням про залучення другого відповідача –Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця).

Позивач у судовому засіданні 07.05.08р. звернувся до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»суму заборгованості з оплати поставленого дизельного палива марки Л-0,2-62 у розмірі 63113639,88 грн., три відсотки річних у сумі 204896 грн. та пеню у сумі 682989 грн., а також просив покласти на Відповідача судові витрати. Суд прийняв заяву Позивача про збільшення розміру позовних вимог.

07.05.08р. Відповідач надав суду відзив, в якому просив припинити провадження у справі з тих підстав, що на порушення п. 6.8 договору акти звірки взаєморозрахунків Позивачем не були підписані, а тому строк виконання зобов’язання не настав, тобто відсутній предмет спору; Позивачу були направлені претензії про нестачі товару, які ним були визнані відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.08р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача –Державну адміністрацію залізничного транспорту (Укрзалізниця).

У судовому засіданні 15.05.08р. Позивач подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»суму заборгованості з оплати поставленого дизельного палива марки Л-0,2-62 у розмірі 57093639,88 грн., три відсотки річних у сумі 244740 грн. та пеню у сумі 815802 грн., а також просив покласти на Відповідача судові витрати. Суд прийняв до розгляду заяву від 15.05.08р. про збільшення позовних вимог.

У тому ж судовому засіданні Відповідач подав суду клопотання в порядку ст. 22 ГПК України про залучення у справі на боці Відповідача, як треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору –Дніпровську, Донецьку, Південно-Західну та Львівську залізниці. Клопотання було відхилено судом з тих підстав, що рішення у справі не впливатиме на права та обов’язки вищезазначених осіб.

Третя особа у судове засідання не з’явилася, пояснень щодо позову не надала.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вик Оил»(Постачальник), Державною адміністрацією залізничного транспорту України «Укрзалізниця»(Замовник) та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»(Покупець) було укладено договір № 12/07-ЦЮ (надалі –«Договір») на постачання дизельного пального марки Л-0,2-62 (надалі –«Товар»).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник на підставі проведених Замовником торгів зобов’язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити дизельне паливо марки Л-0,2-62 найменування марка та кількість якого вказується в специфікації, яка є невід’ємною частиною договору.

Згідно із пунктом 3.5 поставка Товару підтверджується актом прийому–передачі. Акт прийому–передачі підписується Сторонами протягом 5 (п’яти) робочих днів з дати поставки Товару.

Сторони у Договорі встановили, що у випадку, коли виявлено нестачу Товару, яка перевищує норми природних втрат та границі відносної похибки вимірювань (в разі нерівноцінних методів вимірювання), Покупець надає Постачальнику претензію, до якої повинні додаватись усі документи, які передбачені Інструкцією (п. 4.5 Договору).

Відповідно до пункту 6.6 договору Покупець при підписанні акту прийому-передачі здійснює оплату в гривнях за банківськими реквізитами Постачальника протягом 60 банківських днів із дати поставки Товару. Порядок і термін оплати можуть змінюватися за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди.

Пунктом 11.2 Договору Сторони передбачили, що договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до 31.12.07р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов’язань.

Відповідно до умов Договору Сторони підписали специфікації, якими визначили обсяги, умови та місце постановки за кожною партією Товару.

Додатковою угодою №34 від 18.12.07р. до договору № 012/07-ЦЮ від 23.01.07р. пункт 11.2 Договору був викладений у редакції, згідно з якою дія договору №012/07-ЦЮ від 23.01.07р. продовжувалася до 31.01.08р., а в частині взаєморозрахунків –до повного виконання Сторонами своїх зобов’язань.

Сторони підписали додаткові угоди до Договору. Додатковою угодою № 35 від 09.01.08р. до Договору № 012/07-ЦЮ від 23.01.07р. Сторони домовилися викласти п. 2.5 Договору у наступній редакції: «Сторони планують за цим договором поставити Товар на суму 1.139.658.849,27 грн. (один мільярд сто тридцять дев’ять мільйонів шістсот п’ятдесят вісім тисяч вісімсот сорок дев’ять гривень 27 коп.), крім того ПДВ –20% - 227.931.769,85 грн. (двісті двадцять сім мільйонів дев’ятсот тридцять одна тисяча сімсот шістдесят дев’ять гривень 85 коп.), на загальну суму 1.367.590.619,12 грн. (один мільярд триста шістдесят сім мільйонів п’ятсот дев’яносто тисяч шістсот дев’ятнадцять гривень 12 коп.).»

Позивач надав суду акти приймання–передачі нафтопродуктів за період дії Договору, які свідчать про здійснення поставки Позивачем та прийняття Відповідачем Товару на загальну суму 1.221.647.378,88 грн. Остання поставка Товару була здійснена 18.01.08р. Акт приймання-передачі нафтопродуктів за останньою партією Товару був підписаний Сторонами 18.01.08р., рахунок-фактура на оплату вартості останньої партії Товару виставлена Відповідачу 18.01.08р. Таким чином, Відповідач строк виконання грошового зобов’язання із оплати Товару за Договором сплив 15.04.08р.

На моменту судового розгляду Відповідач за отриманий Товар сплатив 1.164.553.739,00 грн.

Позивач вважає, що загальна сума заборгованості становить 57.093.639,88 грн.

Разом з тим Відповідач зазначає, що незгодний із розміром заборгованості з тих підстав, що Позивачем була допущена нестача Товару на суму 234 494,33 грн., про що були направлені Позивачу претензії. Наданий сторонами Акт звірки №8 до Договору №012/07-ЦЮ від 23.01.07р. між ДП «Укрзалізничпостач» та ТОВ «Вик Оил»станом на 01.04.08р. засвідчує факт нестачі Товару на суму 234494,33 грн. У судовому засіданні Позивач визнав факт нестачі на суму 234 494,33 грн.

Таким чином, судом встановлено, що розмір заборгованості Відповідача за Договором становить 56.859.145,55 грн.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно із ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Що ж до посилання Відповідача на пункт 6.8 Договору, суд вважає, що ця умова має розглядатися системно із іншими умовами договору. Так, згідно із п. 6.8 Договору остаточні фінансові взаєморозрахунки сторони здійснюють після підписання акту звірки, який складається і підписується сторонами протягом дії цього договору на партію товару постачену протягом календарного місяця. З цієї підстави Відповідач вважає, що строк оплати за Договором не настав, оскільки Позивач не підписав відповідних актів звірки взаєморозрахунків.

Разом з тим, підстави та строки проведення розрахунків встановлені п.п. 6.5 та 6.6 Договору, відповідно до яких оплата здійснюється за настання двох обставин: по-перше, надання покупцю рахунку-фактури на поставлений Товар, податкової накладної, копій залізничних накладних, посвідчень про якість Товару на кожний вагон; по-друге, підписання акту приймання-передачі в порядку, встановленому п. 3.5 Договору. При цьому, п. 8.2 Договору передбачено, що у випадку, якщо термін підписання акту приймання–передачі товару не дотримується через несвоєчасне подання постачальником необхідних для його підписання документів покупець має право на відповідний термін затримати проведення оплати за товар, який було поставлено. Таким чином, Договір пов’язує момент виникнення обов’язку з оплати поставленого товару з моментом надання Позивачем Відповідачу сукупності первинних бухгалтерських документів, до якої сторони не включили акт звірки.

В той же час договір не містить визначення терміну «остаточні фінансові взаєморозрахунки», а також правових наслідків не підписання постачальником актів звірки. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що настання строку виконання Відповідачем грошового зобов’язання не залежить від підписання сторонами акту звірки. При цьому, Відповідач не заперечує, що інші документи, необхідні для оплати, Позивач йому надав.

З огляду на зазначене, твердження Відповідача, що строк сплати за поставлений Товар ще не настав, є безпідставним та необґрунтованим, а тому суд не приймає його до уваги.

Згідно із ст.ст. 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Аналогічні норми містить й ст. 193 Господарського кодексу України, відповідно до положень якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач не сплатив у повному обсязі за поставлений Товар до 15.04.08р. Таким чином, судом встановлено порушення Відповідачем договірних зобов’язань.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки порушення зобов’язання, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 8.7 Договору передбачено, що за прострочку оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

Стаття 625 Цивільного кодексу України покладає на боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, відповідно до умов Договору та чинного законодавства України у Позивача наявні правові підстави вимагати стягнення з Відповідача за порушення грошового зобов’язання пені та трьох процентів річних.

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач розпочав нараховувати пеню з 23.04.08р. Позивач зазначив, що розмір заборгованості Відповідача на 23.04.08р. становить 70933639,88 грн. Однак, зважаючи на визнану суму нестачі, розмір заборгованості становив 70699145,55 грн. З огляду на положення п.п. 6.5 та 6.6 Договору Позивач нараховував пеню на заборгованість Відповідача за Договором із дотриманням приписів ст. 232 Господарського кодексу України.

Враховуючи визнаний Позивачем розмір нестач, за період часу з 24.04.08р. по 14.05.08р. сума пені за договором склала –812463,72 грн., а сума трьох процентів річних із суми невиконаних Відповідачем грошових зобов’язань склала - 243739,12 грн.

Всебічно та об’єктивно дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вик Оил»до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»про стягнення заборгованості з оплати поставленого дизельного палива марки Л-0,2-62 у розмірі 57093639,88 грн., трьох відсотків річних у сумі 244740 грн. та пені у сумі 815802 грн. підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити позов частково.

2. Стягнути з Державного підприємства матеріально –технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»(03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 11/15, , п/р 89 в АКБ «ТК Кредит», МФО 322830; п/р 0204 в ВАТ «Укрексімбанк», МФО 322313; п/р 5001 в ЗАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Ойл»(03045, м. Київ, Столичне шосе 98, , п/р 4652 в АКБ «Укрсоцбанк»в м. Києві, МФО 300023; п/р 7 в філії АБ «Південний»м. Києва, МФО 320917; п/р 701 в філії АБ «Південний»м. Києва, МФО 320917) суму основного боргу у розмірі 56859145,55 грн. (п’ятдесят шість мільйонів вісімсот п’ятдесят дев’ять тисяч сто сорок п’ять гривень 55 копійок), три відсотка річних у сумі 243739,12 грн. (двісті сорок три тисячі сімсот тридцять дев’ять гривень 12 копійок), пеню у розмірі 812463,72 грн. (вісімсот дванадцять тисяч чотириста шістдесят три гривні 72 копійки), державне мито у сумі 25395,27 грн. (двадцять п’ять тисяч триста дев’яносто п’ять гривень 27 копійок), витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,52 грн. (сто сімнадцять гривень 52 копійки).

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ.

Рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                      В.В.Сулім