ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2008 р.

12:00

Справа № 17/50/08

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Колесниковій В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –не з’явились;

від відповідача - Коцюбинська С.Ф.-секретар;

від 3-ї особи - Гановська Н.О., довіреність № 5 від 14.03.2008 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/50/08

за позовом Братського районного споживчого товариства, Миколаївська область, смт. Братське, вул. Леніна, 121,

до відповідача Миколаївської сільської ради Братського району Миколаївської області, Миколаївська область, смт. Братське, вул. Гамазіна, 1,

Третя особа без самостійних вимог: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Україна”, Миколаївська область, смт. Братське,

про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської сільської ради Братського району Миколаївської області № 2 від 26.08.2005 року,-

В С Т А Н О В И В:

Братське районнє споживче товариство звернулось до господарського суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської сільської ради Братського району Миколаївської області № 2 від 26.08.2005 року.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним:

26 серпня 2005 року Миколаївська сільрада прийняла рішення за № 2 «Про надання дозволу на оформлення права власності на торгівельний комплекс», за яким сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Україна»отримано дозвіл на оформлення права власності на торгівельний комплекс, який розташований за адресою: с. Миколаївка Братського р-ну Миколаївської області, вул. Гамазіна, 40.

Позивач не погоджується з таким рішення відповідача, посилаючись на наступне.

Згідно книги К-26 обліку основних засобів - Торговельний центр, який розташований за адресою: с. Миколаївка Братського р-ну Миколаївської області, вул. Гамазіна, 40, було взято на баланс Братського районного споживчого товариства, надалі - Позивач, у 1970 році, але право власності не було закріплене відповідним документом у зв'язку з браком коштів у РСТ. Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на той момент - цивільні права та обов'язки виникали, зокрема, з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування.

Тому, право власності на вказане майно виникло у РСТ з моменту взяття його на баланс.

Крім цього, рішенням № 1 від 16.12.1996 року Миколаївської сільради Братського р-ну Миколаївської області було вирішено затвердити технічну документацію по складанню державного акту на право постійного користування Братською райспоживспілкою землею, зайнятою об'єктами РСТ на території сільської ради, площею 0,1046 га. На підставі цього рішення, Братському РСТ 26 листопада 1997 року було видано Державний акт на право постійного користування землею ІІ-МК № 000250 для об'єктів районного споживчого товариства. Акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на праві постійного користування землею за № 23.

Братське РСТ, як добросовісний користувач, провадило господарську діяльність на вказаному об'єкті на підставі укладених цивільно-правових угод, саме - оренди основних засобів.

Користуючись ст. 40 Конституції України, Братське райспоживтоваристві зверталося до Миколаївської сільради Братського р-ну Миколаївської області ; клопотанням про закріплення права власності на Миколаївський торгівельниі комплекс за Братським РСТ шляхом видачі свідоцтва на право власності. Листої № 399 від 08.08.06р. Миколаївська сільська рада Братського району надалі відписку з приводу зазначеного запиту, переадресовуючи його до дирекції СТОВ «Україна», як власника торгівельного комплексу. Ця відповідь не задовольнила Позивача, так як вказувала на порушення їх права власності на торговельниі комплекс.

В результаті повторного звернення Позивача до Миколаївської сільради відповідними клопотаннями від 03.08.2007 року та 18.09.2007 року було отримані Рішення виконавчого комітету Миколаївської сільради за № 3 від 26.09.2007 року, в якому виконком сільради, керуючись пп. 10 п. 2 ч. «б»ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», вирішив рекомендувати Братському РСТ звернутись до суду з позовом про визнання права власності на «Торговий центр» у с. Миколаївка за Братським РСТ.

Братське РСТ звернулось за захистом своїх прав та законних інтересів до прокуратури Братського р-ну Миколаївської області із запитом з приводу відмов Миколаївської сільради в оформленні права власності Позивача на торговий комплекс.

Прокурорською перевіркою було встановлено, що 26 серпня 2005 року Миколаївська сільрада, без повідомлення Братськог РСТ, як зацікавленої особи, прийняла рішення за № 2 «Про надання дозволу на оформлення права власності на торгівельний комплекс», яким СТОВ «Україна»отримано дозвіл на оформлення права власності на торгівельний комплекс, що підтверджується свідоцтвом від 19.09.2007 року серія САВ № 428218. Отже Братському РСТ стало відомо про вказане рішення тільки після отриманн відповіді прокуратури від 09.11.2007 року.

Позивач вважає, що рішення Миколаївської сільської ради № 2 від 26.08.2005 року прийняте всупереч вимог діючого законодавства, а саме: ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2, 316-319, 325, 346 ЦК України; ст. 4, п. 30 ч.1 ст. 26, пп.1 п. «б»ч. ст. 38, п. 2 ст. 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»і порушує його права та законні інтереси щодо об'єкта нерухомого майна торгівельного комплексу у с. Миколаївка.

З-тя особа проти позову заперечує, посилаючись на наступне:

В позовній заяві позивач оспорює правомірність надання відповідачем дозволу СТОВ «Україна»на оформлення права власності на торгівельний комплекс (магазин), який розташований за адресою: Братський р-н, с. Миколаївка, вул. Гамазіна, 40, тобто фактично, позивач оспорює право власності СТОВ «Україна»на вищевказане нерухоме майно.

Позивач порушив норми ч. 1 статті 71 Кодексу адміністративною судочинства України (далі - КАС України), якою встановлено, що кожна сторона повинна ввести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, становлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, по-перше, в позові позивач стверджує, що його право власності на спірний об’єкт виникло на підставі статті 4 ЦК Української РСР (1963 року), а саме, з акту планування, але в той же час не надає суду жодних доказів та документів, якими б підтверджувався факт виникнення права власності та правомірність взяття вищевказаного нерухомого майна на баланс Братського РАЙСТ.

В той же час СТОВ «Україна»на засіданні виконкому, під час прийняття рішення про надання дозволу на оформлення права власності, надав ряд документів, якими підтвердив, що вищевказаний магазин будувався за рахунок та на замовлення колгоспу «Прапор комунізму»(правонаступником якого є СТОВ «Україна»), Так, зокрема, було надано:

1. Графік випуску технічної документації 1969 року, із якого випливає що колгосп «Прапор комунізму»виступає замовником технічної документації на будівництво об’єкту –«магазин на 5-7 продавців із їдальнею на 54 місця у селі Миколаївка»;

2. Додатки до договору № V-69-2160 від 16 липня 1969 року,

Особливі умови до договору № V -69-2160 від 16 липня 1969 року;

Кошторис № 1 до договору № V -69-2160 від 16 липня 1969 року;

Кошторис № 3 до договору № V -69-2160 від 16 липня 1969 року;

Кошторис № 4 до договору № V -69-2160 від 16 липня 1969 року;

3.Зведений кошторис на проектні та пошукові роботи по будівництву суміщеної будівлі магазину на 5-7 робочих місць, їдальні на 54 місця, майстерні у селі Миколаївка від 16.07.1969 року.

4. Акт готовності проектних та пошукових робіт № 25 від 05.09.1969 року;

5. Рахунок № 25-Н від 05.09.1969 року;

Всі вищевказані документи підписані керівником колгоспу «Прапор комунізму», що свідчить про те, що будівництво магазину здійснювалось на замовлення та за рахунок колгоспу.

По-друге, позивач не надав доказів того, який саме магазин було взято на баланс Братського РАЙСТ, оскільки в селі Миколаївка Братського району Миколаївської області, по вулиці Гамазіна, розташовані два магазини. До прийняття оскаржуваного рішення виконкому, тобто до серпня 2005 року, жоден із цих магазинів не мав окремої юридичної адреси, та жоден із них не був зареєстрований на праві власності за будь-якою юридичною особою.

Один з магазинів можливо, дійсно обліковувався на балансі позивача, і проти цього СТОВ «Україна»не заперечує, а другий магазин, відносно якого було винесено рішення виконкому від 26.08.2005 року, стояв на балансі СТОВ «Україна», що підтверджується бухгалтерськими документами. Більше того, на другому поверсі цього магазину була розташована їдальня для працівників СТОВ «Україна», яка працювала практично до початку ліквідаційної процедури, і весь обслуговуючий персонал їдальні - це також працівники СТОВ «Україна».

Твердження позивача, що в нього на балансі із 1970 року перебуває саме той магазин, що розташований за адресою: с. Миколаївка, вул. Гамазіна, 40, також не відповідає дійсності, оскільки в 1970 році цей магазин (як і другий, який розташований поруч), ще не мав виділеної адреси, а бухгалтерська довідка, надана Позивачем не містить конкретної адреси розташування магазину. Також і в додатках до державного акту на право постійного користування землею, не зазначено конкретної адреси магазину, а лише вказано, що він знаходиться на вулиці Гамазіна, у с. Миколаївка. Отже, на думку 3-ї особи, позивач свідомо перекручує факти та вводить суд в оману, ставлячи собі за мету заволодіти майном підприємства-банкрута.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до наступних висновків:

Позивачем не надано жодного доказу виникнення права власності або права користування на спірне майно. Такими доказами повинні бути насамперед правовстановлюючі документи. Знаходження майна на балансі підприємства не є доказом права власності, яким могли бути лише первинні бухгалтерські документи. Крім того, навіть із наданих бухгалтерських документів (перелік основних засобів) неможливо зробити висновок про ідентифікацію майна, що знаходиться на балансі із спірним майном, через відсутність будь-яких адрес, площі, призначення приміщень тощо.

В той же час сторони в судовому засіданні визнали, що спірними нежитловими приміщеннями тривалий час користується СТОВ „Україна”, яке також надало суду частину проектних документів на зазначене майно, технічний паспорт на нього. В обох документах є наявні приміщення столової, що може свідчити про те, що це є одні і ті самі приміщення.

За таких обставин, враховуючи те, що Позивач не надав жодного доказу своїх прав на приміщення торгівельного комплексу в с.Миколаївка Братського району Миколаївської області по вул. Гамазіна, 40, не має підстав вважати, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Братського району Миколаївської області від 26.08.2005р. № 2 порушені права позивача. Тому позивач не має правових підстав для звернення з даним позовом, а отже у позові слід відмовити за його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судчинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову Братського районного споживчого товариства відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо не подано заяву про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Постанову може бути оскаржено в порядку, встановленому ст. 186 КАС України.

Суддя

С.М.Коваль