ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 р.

№ 22/21

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. –головуючого (доповідача),

Грека Б.М.,

Стратієнко Л.В.,

за участю повноважних представників:

позивача

відповідача

Костіна К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТзОВ "Барбет"

на постанову

від 29 травня 2008 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№22/21

за позовом

ТзОВ "Барбет"

до

ВАТ "Будіндустрія"

про

стягнення 9273, 72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача про стягнення 9273, 72 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду м.Києва від 18 лютого 2008 року (суддя Шкурат А.М.) позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача 9273, 72 грн. попередньої оплати за товар, судові витрати.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29 травня 2008 року рішення господарського суду скасоване. Прийняте нове рішення. В задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить вказану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 20 липня 2006 року між сторонами у справі було укладено договір №207 купівлі-продажу, згідно умов якого відповідач зобов’язався передати у власність, а позивач –прийняти металобрухт та здійснити його оплату.

На виконання умов укладеного договору №207, позивач перерахував на рахунок відповідача 70000 грн., але відповідачем металобрухт був відвантажений позивачеві тільки на суму 60726,28 грн., у зв'язку з чим позивачем була направлена відповідачу претензія від 18.09.2007 року про повернення 9273, 72 грн. за недопоставку продукції, яка відповідачем була залишена без реагування.

Розглядаючи справу, апеляційний господарський суд правильно встановив, що господарським судом дана неналежна правова оцінка доказів, наданих позивачем в обґрунтування своїх доводів.

Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про безпідставність тверджень позивача в обґрунтування заявленого позову, оскільки п.3.1 укладеного договору сторони передбачили умови поставки-франко-склад Продавця. Товар приймається на франко-складі Продавця за вирахуванням 3% забрудненості, на підставі приймально-здавальних актів. Пунктом 3.2 зазначеного договору передбачено зобов’язання покупця здійснити передплату товару згідно рахунку-фактури продавця на протязі 3-х банківських днів.

Згідно п.3.3 вказаного договору, при умові отримання передплати Продавець зобов’язується відвантажити Товар на протязі 3-х календарних днів.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглядаючи справу, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про те, що умовами укладеного сторонами договору купівлі-продажу №207 передбачений самовивіз металобрухту транспортом позивача і, оскільки, позивач сам не здійснив вивіз свого товару зі складу відповідача, то у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача залишку коштів.

При цьому, апеляційна інстанція виходила також з того, що доказів того, що у відповідача була відсутня необхідна кількість металобрухту або відповідачем чинилися перешкоди в отриманні позивачем залишків металобрухту не має. Поряд з цим, звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив у позовній заяві, що він втратив інтерес до виконання зобов’язання у зв’язку з закінченням термінів дії ліцензії на операції з брухтом чорних металів.

При прийнятті оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам і прийняв законну і обгрунтовану постанову, яку необхідно залишити без змін.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, судова колегія вважає необгрунтоваими, оскільки вони спростовуються зібраними у справі доказами і не відповідають вимогам діючого законодавства, що регулює дані правовідносини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29 травня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "Барбет" – без задоволення.

Головуючий           Дерепа В.І.

С у д д і:           Грек Б.М.

Стратієнко Л.В.