ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2008

Справа №2-24/18013-2007

За позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ізумрудний», (96116 Р Крим, Джанкйський район, с. Ізумрудне, вул. Свободна, 33)

До відповідача Джанкойської Об’єднаної державної податкової інспекції, (96100 АР Крим, м. Джанкой, вул. Дзержинського,30)

Про стягнення 85000,00 грн. моральної шкоди.

Суддя ГС АР Крим Г.Г. Колосова

представники:

Від позивача – Чурсіна Т.В., довіреність № 46 від 19.01.2008 р., Власенко С.О., довіреність № 45 від 16.01.2008 р.

Від відповідача – Лукпанова К.В., довіреність № 3 від 08.01.2008 р.

Обставини справи: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Ізумрудний» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до Джанкойської Об’єднаної державної податкової інспекції про стягнення 85000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані діями відповідача щодо подання до суду заяви про порушення справи про банкрутство позивача, у зв’язку з чим позивачу незаконними діями відповідача заподіяна моральна шкода у розмірі 85000,00 грн.

Відповідач проти позовної заяви заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позов за вих.. № 1172/9/10 від 07.04.2008 р.

Згідно ухвали заступника Голови ГС АРК Тіткова С.Я. в зв’язку з закінченням повноважень судді Іщенко Г.М. справа передана на розгляд судді Колосової Г.Г. з присвоєнням № 2-24/18013-2007А.

Ухвалою ГС Р Крим від 15.02.2008 р. справа прийнята до провадження та призначена до слухання.

Строк розгляду справи продовжувався в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Джанкойською ОДПІ 20.07.2007 р. віх. № 3487/10/10 до Господарського суду АР Крим було подана заява про порушення справи про банкрутство СВК «Ізумрудний».

Ухвалою ГС АР Крим від 30.07.2007 р. заява відповідача прийнята до розгляду, порушено справу про банкрутство СВК «Ізумрудний», введений мораторій на задоволення вимог кредиторів по зобов’язанням, строки виконання яких настали до дня порушення провадження по справі про банкрутство згідно вимог п.4 ст. 12 ЗУ „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Ухвала суду була спрямована на адреси місцевого суду і ДВС по місцю знаходження боржника, державного реєстратора, Кримського управління з питань банкрутства Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України /м.Сімферополь, вул.Київська,81. оф. 401/.

Ухвалою від 19.09.2007 р у справі № 2-4/10654-2007 за заявою Джанкйської ОДПІ про порушення справи про банкрутство СВК “Ізумрудний” суд припинив провадження у справі про банкрутство СВК “Ізумрудний» у зв’язку з неподанням доказів, що підтверджують ознаки неплатоспроможності боржника.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р. у справі № 2-4/10654-2007 апеляційна скарга Джанкойської ОДПІ в Автономній Республіці Крим залишена без задоволення, ухвала господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.09.2007 по справі № 2-4/10654-2007 залишена без змін.

СВК «Ізумрудний» звернувся з позовною заявою до суду про стягнення 85000,00 грн. моральної шкоди з Джанкойської ОДПІ у зв’язку з незаконними діями відповідача щодо подання заяви про порушення справи про банкрутство, на підставі чого позивач у період з 30.07.2007 р. по 13.11.2007 р. значився у реєстрі підприємств в Управлінні по питанням банкрутства, чим позивачеві заподіяно моральну шкоду, підірвана довіра к діяльності підприємства зі сторони клієнтів, кредиторів, фірм та інш., дискредитована ділова репутація підприємства, порушені господарські зв’язки.

Позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров’я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім’ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров’я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до Постанови Пленума Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до Роз’яснень вищого арбітражного суду України №02-5/95 від 29.02.1996 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з відшкодуванням моральної шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) найбільш характерними випадками заподіяння моральної шкоди таким особам є поширення, у тому числі через засоби масової інформації, відомостей, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво, які порочать їх ділову репутацію або завдають шкоди їх інтересам. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинно бути викладено: зміст позовних вимог, тобто, в чому полягає моральна шкода, виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги, якими саме неправомірними діями завдана ця шкода та зазначення доказів, що підтверджують позов. Крім того, у позовній заяві має бути зазначено розмір відшкодування моральної шкоди в грошовій або іншій матеріальній формі.

Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачі по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, оприлюднення в іншій формі, у тому числі в заявах, оголошеннях тощо. Прийняття рішення про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням відомостей, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво, неможливе без їх попереднього спростування.

Згідно з листом Міністерства юстиції України №35-13/797 від 13.05.2004 р. «Відшкодування моральної шкоди» з’ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільке позивачем всупереч вимогам статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту спричинення позивачу саме моральної шкоди, не представлене обґрунтування розміру моральної шкоди, заявленої до відшкодування, то за таких обставин, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу.

За приписами статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів. Позивачем таких обставин суду не представлено.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 19.05.2008 р.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.