донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.09.2008 р.                                                              справа №17/77

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Костюк С.В. за дов. від 08.09.2008р. № 01-317,

від відповідача:

не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Криворізьке" м. Брянка Луганської області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

03.07.2008 року

по справі

№ 17/77 (Татенко В.М.)

за позовом

Державного відкритого акціонерного товариства «Стахановпромтранс» м. Стаханов Луганської області

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглепродукт» м. Донецьк2. Закритого акціонерного товариства «Криворізьке» м. Брянка Луганської області

про

стягнення 7289567грн. 32коп.

В С Т А Н О В И В :

У червні 2008року Державне відкрите акціонерне товариство «Стахановпромтранс»звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглепродукт»м.Донецьк та Закритого акціонерного товариства «Криворізьке»боргу у сумі 4580718грн.78коп., 2342138грн.98коп. - інфляційних витрат, 366709грн.56коп. –3% річних, всього 7289567грн. 32коп.

Позивач в обґрунтування своїх вимог надав копії договорів № 662 від 01.01.2005р. та від 01.01.2006р., копію додаткової угоди від 15.06.2005р. до договору № 662 від 01.01.2005р., копії актів виконаних робіт, копії рахунків, копії довідок про надходження рядового вугілля та відвантаження концентрату, копії відомостей обліку розрахунків по платежам за надані транспортні послуги, копії актів звірення 23.02.2006р. та розшифровок до них.

Свої вимоги позивач обґрунтував порушенням умов договорів на транспортне обслуговування № 662 від 01.01.2005р. та від 01.01.2006р., договору про надання послуг по стягненню боргу від 03.09.2007р., на підстави ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, просив стягнути борг та нараховані ним санкції.

Господарський суд Донецької області рішенням від 03.07.2008р. у справі № 17/77 позовні вимоги визнав обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, тому задовольнив позов у повному обсязі за рахунок ЗАТ «Криворізьке», у задоволенні позову про стягнення суми боргу з ТОВ «Вуглепродукт»- відмовив.

Посилання ЗАТ «Криворізьке»на пропущення позивачем скороченого строку позовної давності, якій застосовується до відносин, які виходять із договорів перевезення, господарським судом не прийняті до уваги, оскільки укладені між сторонами договори на подачу/забирання вагонів не відносяться до договорів перевезення, а є договорами на надання додаткових залізничних послуг і до відносин за даними договорами застосовується загальний строк позовної давності –3 роки.

Закрите акціонерне товариство «Криворізьке», не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2008р. у справі № 17/77скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ДВАТ «Стахановпромтранс»відмовити.

Заявник скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення порушені норми процесуального права, зокрема, ст.ст.42, 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про наявність заборгованості за умовами договору № 662 від 01.01.2006р., оскільки, на думку заявника між сторонами не був укладений договір на період з 01.01.2006р. по 06.05.2006р., тому суд помилково на підставі ст. 625 ЦК України стягнув з відповідача заборгованість у сумі 591175грн. 55коп., 3% річних у сумі 47796грн. 28коп., інфляційних витрат у сумі 296130грн. 58коп.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про те, що договора № 662 від 01.01.2005р., № 662 від 01.01.2006р. не відносяться до договорів перевезення, оскільки у Постанові Верховного Суду України від 09.12.2003р. йдеться про належність відповідних договорів до договорів перевезення, що також підтверджується положеннями пункту 1 вказаних договорів, за яким позивач прийняв на себе зобов’язання здійснювати своїми засобами по своїм коліям перевезення вантажів, які прибувають на ст. Стаханов Донецької залізниці для ЗАТ «Криворізьке», а також не врахував положень ліцензії № 271887 від 28.12.2007р., сертифіката відповідності, де вказаний вид господарської діяльності –надання послуг із перевезення вантажів залізничним транспортом.

На думку заявника скарги, у відповідності до ст. 15 ГПК України, дана справа повинна розглядатись господарським судом Луганської області за місцем знаходження відповідача –ЗАТ «Криворізьке». Заявник скарги вважає, що господарський суд не дослідив договір про надання послуг від 03.09.2007р., укладений між позивачем та відповідачем 1, не дав належної правової оцінки вказаному договору і обґрунтованість залучення у справі в якості відповідача –ТОВ «Вуглепродукт», у зв’язку із чим господарським судом порушені вимоги ст. 15, 17 ГПК України.

Заявник скарги вважає, що при розгляді даної справи господарським судом порушені норми статей 4-2, 4-3 ГПК України.

Заявою від 15.09.2008р. № 910, яка надана апеляційному господарському суду, Закрите акціонерне товариство «Криворізьке»просило рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2008р. у справі № 17/77 скасувати, позовні вимоги Державного відкритого акціонерного товариства «Стахановпромтранс»задовольнити частково в сумі 955215грн. 44коп. основного боргу, 43947грн. 08коп. 3% річних та 342180грн. 14коп. інфляційних, всього на загальну суму 1341342грн. 66коп., в іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Представник заявника апеляційної скарги в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в заяві № 910 від 15.09.2008р.

ТОВ «Вуглепродукт»м. Донецьк свого представника у судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило, про час та місце судового засідання було повідомлене належним чином. Зважаючи на те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні, а неявка його представника не є підставою для відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представника ТОВ «Вуглепродукт».

Державне відкрите акціонерне товариство «Стахановпромтранс»просило рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2008р. у справі № 17/77 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, винесене у відповідності до обставин справи, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Криворізьке»залишити без задоволення.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч. 4 ст. 9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового процесу технічними засобами та складено протокол.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані за вимогою суду додаткові матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між сторонами, ДВАТ „Стахановпромтранс” та ЗАТ „Криворізьке”, 01.01.2005року укладено договір № 662 на подачу та забирання вагонів зі станції Стаханов Донецької залізниці до підприємства та від підприємства до станції Стаханов..

Пунктом 13.2 даного договору сторони передбачили, що передача вагонів здійснюється по прийомально-здавальним відомостям або пам'ятках.

Пунктом 16 договору сторонами визначена структура послуг, за які транспорту вноситься плата, а саме: за один тоннокілометр перевезення, за одну годину маневрової роботи локомотиву, плата за користування вагонами.

Відповідно до п. 18 договору тарифи і послуги (плата за транспортне обслуговування) встановлюються плановим кошторисом витрат, плановими калькуляціями, які включають всі елементи прямих витрат, накладні витрати, амортизацію та рівень рентабельності. Так, вартість одного тоннокилометра перевезення визначено в сумі 18грн. 36коп., вартість однієї години маневрової роботи локомотиву –в сумі 46грн. 70коп., вартість плати за користування вагонами парку Укрзалізниці визначається за ставками Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України (ч. 1). За користування вагонами приналежності держав СНД та Балтії Підприємство здійснює плату за фактично подані вагони під вивантаження та навантаження відповідно ставок плати за користування вагонами приналежності держав СНД і Балтії, встановлених „Правилами експлуатації пономерного обліку і розрахунків за користування вантажними вагонами власності інших держав”.

Згідно п. 18.2 договору за тоннокілометр перевезення підприємство сплачує за фактичну вагу у вагоні, але не менш мінімальної норми маси, встановленої для відповідних вантажів.

Сторонами в п. 18.3 договору встановлені пільгові тарифи вартості транспортних послуг.

Розрахунки за послуги повинні здійснюватися шляхом 100% передоплати транспорту (п. 20 договору).

Пунктами 20.1, 20.2 договору визначено, що кінцевий розрахунок ЗАТ «Криворізьке» зобов'язано здійснити протягом трьох робочих днів наступного місяця за результатами відпрацьованого місяця. Платіжна вимога, відомості за надані послуги за перевезення вугілля, розрахунки відомостей оплати за користування вагонами відправляються рекомендованою кореспонденцією або вручаються під підпис при звірці у бухгалтерії ДВАТ «Стахановпромтранс». По закінченні місяця ЗАТ «Криворізьке»направляє в бухгалтерію ДВАТ «Стахановпромтранс»свого представника для здійснення звірки з оформленням до п’ятого числа кожного місяця акту звірки та підписання акту виконаних робіт.

Пунктом 20.4 договору ЗАТ «Криворізьке»зобов’язувалось направляти свого представника на ст. Орловська-Руднична ДВАТ «Стахановпромтранс»для звірки розрахунків за надані послуги в кінці кожної декади та кожного календарного місяця, уповноваживши його підписувати результати здійсненої звірки та відомостей на надані послуги, плати за користування вагонами.

Даний договір було укладено сторонами строком з 01.01.2005р. по 31.12.2005р.

15.06.2005р. між сторонами була укладена додаткова угода до договору № 662 від 01.01.2005р., згідно якої були змінена вартість одного тоннокілометру перевезення, однієї години маневрової роботи, а також виключений з тексту договору пункт 18.3. Дана угода набрала чинності з 01.07.2005р.

З матеріалів справи вбачається, що в період дії даного договору з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. ДВАТ «Стахановпромтранс»та ЗАТ «Криворізьке»виконували зобов’язання за цим договором.

Так, щодекадно ЗАТ «Криворізьке»складало довідки про надходження рядового вугілля та відвантаження концентрату з зазначенням кількості вагонів та тоннажу за кожен день декади, а також підсумок кількості поданих та забраних вагонів та тоннажу за декаду в цілому. Довідки підписувались начальником навантаження ЗАТ «Криворізьке».

У виконання вимог п. 20.1 договору щомісячно позивачем складались та відповідачем підписувались відомості обліку розрахунків по платежам за надані транспортні послуги з зазначенням виду наданих послуг (робота локомотиву, обслуговування «тепляка»тощо), кількості годин робіт та розрахунком вартості послуг згідно тарифів з урахуванням ПДВ. В усіх наданих відомостях містяться посилання на номер договору –662 та зазначаються номера рахунків ДВАТ «Стахановпромтранс».

Рахунки, що складались ДВАТ «Стахановпромтранс»для оплати відповідачем наданих послуг, містили визначення виду послуг та періоду їх надання, загальну вартість послуг (з ПВД) та розрахунок вартості. Ці відомості співпадали з даними у відомостях обліку розрахунків по платежам за надані послуги, а також відображували зміни, внесені в договір додатковою угодою від 15.06.2005р. стосовно вартості транспортних послуг.

Відповідно п. 20.2 договору наприкінці кожного місяця сторони підписували акти приймання-передачі виконаних робіт, в яких зазначався звітний місяць, загальна сума наданих послуг та номера рахунків на оплату. Всі наявні в матеріалах справи акти за 2005 рік підписані ЗАТ «Криворізьке»без зауважень та заперечень.

ЗАТ «Криворізьке»сплачувало надані послуги платіжними дорученнями з посиланням на договір № 662 від 01.09.2004р., а з 01.09.2005р. з посиланням на договір № 662 від 01.01.2005р., та з зазначенням періоду надання послуг, що оплачуються: місяць або декада 2005р.

Так, у відповідності до наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі виконаних робіт та платіжних доручень, ДВАТ «Стахановпромтранс»у 2005р. надало відповідачу транспортних послуг на загальну суму 5349985грн. 53коп., ЗАТ «Криворізьке»сплатило за надані послуги суму 2214499грн. 67коп., залишивши без оплати вартість транспортних послуг в сумі 3135485грн. 86коп.

Таким чином, матеріалами справи підтверджений факт виконання сторонами умов договору № 662 від 01.01.2005р., про що свідчать документи про вартість послуг з 01.01.2005р. по 30.06.2005р. за умовами договору, а з 01.07.2005р. –за умовами додаткової угоди до договору, а саме із врахуванням змін до вартості послуг та збільшенням їх з 01.07.2005р.: за один тоннокілометр перевезення –з 18грн. 36коп. до 25грн. 12коп., вартості роботи локомотива –з 46грн. 70коп. до 104грн. 90коп. за 1 годину.

Враховуючи наведене, апеляційним судом не приймаються до уваги доводи заявника скарги стосовно того, що транспортні послуги надавались в період з 01.01.2005р. по 01.09.2005р. за умовами договору № 662 від 01.09.2004р.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи заявника скарги про те, що в 2005 році оплата послуг здійснювалась ним з посиланням на умови договору № 662 від 01.09.2004р., оскільки позивачем розрахунок ціни позову складено з визначенням вартості транспортних послуг, наданих відповідачу за умовами договору від 01.01.2005р., з виключенням з сум, які були сплачені в період дії договору 2005 року. Зазначений висновок відповідає даним акту звірення розрахунків від 23.02.2006р. та розшифровок відповідача до нього, який складено із визначенням боргу станом на 01.02.2006р. з зазначенням боргу в січні 2005р. в сумі 353120грн. 27коп. (сума боргу за січень 2005р. в розрахунку позивача складає таку ж суму).

Колегія суддів при перевірці правильності нарахування інфляційних витрат та 3% річних за користування грошовими коштами встановила, що розрахунок цих сум здійснено без врахування деяких періодів, а тому правильно нарахованою на суму боргу, яка виникла за умовами договору № 662 від 01.01.2005р., є сума 3% річних –281962грн. 97коп., а сума інфляційних витрат –1766181грн. 44коп.

Оскільки позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат пред’явлені в сумі 1751170грн. 26коп., то позов підлягає задоволенню в даній сумі.

З врахуванням даних обставин, рішення господарського суду в частині стягнення суми боргу, який виник через невиконання умов договору № 662 від 01.01.2005р. на транспортне обслуговування, інфляційних витрат та 3% річних підлягає залишенню без змін.

Господарський суд Донецької області своїм рішенням визнав обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення боргу по оплаті транспортних послуг, наданих за умовами договору № 662 від 01.01.2006р.

Заявник апеляційної скарги вважає, що договір № 662 від 01.01.2006р. почав діяти з 06.05.2006р., тому рішення господарського суду підлягає залишенню без змін в частині стягнення суми основного боргу в сумі 854057грн. 37коп., 3% річних в сумі 36950грн. 31коп., інфляційних витрат в сумі 294838грн. 21коп., в загальній сумі 1185845грн. 89коп., в іншій частині рішення суду підлягає скасуванню, позовні вимоги про стягнення нарахованих сум по наданню транспортних послуг в 2006 році - залишенню без задоволення.

Розглянувши наявні в справі матеріали, колегія суддів вважає висновок господарського суду про доведеність позовних вимог в цій частині правильним враховуючи наступне.

Між сторонами на 2006 рік укладався договір № 662 від 01.01.2006р. на подачу та забирання вагонів.

Оскільки ДВАТ «Стахановпромтранс»та ЗАТ «Криворізьке»при укладенні договору № 662 на подачу та забирання вагонів (транспортне обслуговування) на 2006 рік не дійшли згоди по окремих умовах договору, господарський суд Луганської області розглянув розбіжності, що виникли при укладанні договору № 662 від 01.01.2006р., рішенням від 13.02.2006р. у справі № 4/6пд, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 06.05.2006р., спірні пункти, визнані діючими в редакції позивача.

Згідно п. 1 даного договору ДВАТ «Стахановпромтранс»прийняв на себе зобов’язання здійснювати своїми засобами по своїм коліям своєчасне перевезення вантажів у вагонах парку Укрзалізниці та інших держав, що прибувають на ст. Стаханов Донецької залізниці в адресу підприємства протягом 3,0 годин з моменту приймання вагонів транспортом та що відправляються підприємством на мережу залізниць через станцію Стаханов протягом 2,0 годин з моменту здавання вагонів транспорту на фронтах навантаження-вивантаження підприємства (підстава –пам’ятка).

У відповідності до п. 17 договору плата за надані транспортні послуги включає наступні елементи платежів: один тоннокілометр перевезення, одну годину маневрової роботи.

Згідно абзаців 1, 2, 3 п. 19 договору тарифи і послуги (плата за транспортне обслуговування) встановлюються плановим кошторисом витрат, плановими калькуляціями, що включають всі елементи прямих витрат, накладні витрати, амортизацію та рівень рентабельності. У період укладання договору діють наступні розцінки (без урахування ПДВ): вартість одного тоннокілометру перевезення –25грн. 12коп., вартість однієї години маневрової роботи локомотива –14грн. 90коп. За тоннокілометр перевезення підприємство сплачує за фактичну вагу у вагоні, але не менш мінімальної норми маси встановленої для відповідних вантажів.

Згідно п. 21 договору всі платежі, визначені в п.п. 17, 18, 19 договору, здійснюються ЗАТ «Криворізьке»шляхом попереднього перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ДВАТ «Стахановпромтранс»з урахуванням запланованого обсягу прибування та відправлення вантажів. Кінцевий розрахунок ЗАТ «Криворізьке»повинно провести на протязі трьох робочих днів наступного місяця за результатами відпрацьованого місяця. Платіжне доручення, відомості, рахунки на надані послуги по перевезенню вугілля, акти, що підтверджують виконання робіт по перевезенню вугілля відправляються рекомендованою кореспонденцією або вручаються під підпис при звірці в бухгалтерії ДВАТ «Стахановпромтранс». Один раз на місяць сторони здійснюють звірку розрахунків, результати якої оформлюють актом. ЗАТ «Криворізьке»зобов’язується направляти свого представника на ст. Орловська-Руднічна транспорту для звірки розрахунків та підписання відомостей за надані послуги підприємству, а також здійснювати звірку за іншими розрахунками.

Пунктом 32 сторони встановили, що даний договір укладається строком на 5 років з 01.01.2006р. по 31.12.2011р. - в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 05.12.2005р. (а.с. 60-62, том 1).

В матеріалах справи знаходяться документи, які свідчать про виконання сторонами цього договору.

Так, щодекадно ЗАТ «Криворізьке»складало довідки про надходження рядового вугілля та відвантаження концентрату з зазначенням кількості вагонів та тоннажу за кожен день декади, а також підсумок кількості поданих та забраних вагонів та тоннажу за декаду в цілому. Довідки підписувались начальником навантаження ЗАТ «Криворізьке».

Крім того, щодекадно складались розрахунки транспортних послуг, з зазначенням кількості поданих та забраних кожен день вагонів, тоннажу та розрахунку вартості наданих послуг у відповідності до тарифів та з визначенням сум ПДВ. Дані розрахунки містили посилання на номер рахунку ДВАТ «Стахановпромтранс»та номер договору – 662. Підписані робітниками ЗАТ «Криворізьке».

У виконання вимог п. 21 договору щомісячно позивачем складались та відповідачем підписувались відомості обліку розрахунків по платежам за надані транспортні послуги з зазначенням виду наданих послуг (робота локомотиву, обслуговування «тепляка»тощо), кількості годин робіт та розрахунком вартості послуг згідно тарифів з урахуванням ПДВ. В усіх наданих відомостях містяться посилання на номер договору –662 та зазначаються номера рахунків ДВАТ «Стахановпромтранс».

Рахунки, що складались ДВАТ «Стахановпромтранс»для оплати відповідачем наданих послуг, містили визначення виду послуг та періоду їх надання, загальну вартість послуг (з ПВД) та розрахунок вартості. Ці відомості співпадали з даними відомостей обліку розрахунків по платежам за надані послуги та розрахунків транспортних послуг.

Відповідно п. 21 договору наприкінці кожного місяця сторони підписували акти приймання-передачі виконаних робіт, в яких зазначався звітний місяць, загальна сума наданих послуг та номера рахунків на оплату. Всі наявні в матеріалах справи акти підписані ЗАТ «Криворізьке».

ЗАТ «Криворізьке»сплачувало надані послуги платіжними дорученнями з посиланням на договір № 662 від 01.01.2006р. та зазначенням періоду надання послуг, що сплачуються: місяць або декада 2006-2008р.р.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку про те, що у відповідності до наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі виконаних робіт та платіжних документів, ДВАТ «Стахановпромтранс»у 2006-2008р.р. надало відповідачу транспортних послуг на загальну суму 12079885грн. 14коп., ЗАТ «Криворізьке»сплатило за надані послуги суму 10634652грн. 22коп., залишило без оплати суму боргу 1445232грн. 92коп.

03.09.2007р. ДВАТ «Стахановпромтранс»уклало з ТОВ «Вуглепродукт»договір про надання послуг, у відповідності до пункту 1.1 якого ТОВ «Вуглепродукт»зобов’язувалось надати послуги щодо стягнення дебіторської заборгованості з ЗАТ «Криворізьке», захисту інтересів ДВАТ «Стахановпромтранс»в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних та господарських судах загальної юрисдикції України з питання стягнення заборгованості з ЗАТ «Криворізьке».

Пунктом 1.3 договору сторони встановили, що факт надання ТОВ «Вуглепродукт»послуг ДВАТ «Стахановпромтранс»підтверджується актом виконаних робіт.

У відповідності до п. 4.1 договору за надані послуги ДВАТ «Стахановпромтранс»виплачує ТОВ «Вуглепродукт»плату в розмірі 40000грн. 00коп. шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «Вуглепродукт»протягом 5 діб з дати підписання акту виконаних робіт.

У зв’язку з наявністю заборгованості ЗАТ «Криворізьке»перед ДВАТ «Стахановпромтранс», яка виникла за надані послуги по транспортному обслуговуванню за договорами № 662 від 01.01.2005р. та 01.01.2006р., а також невиконанням ТОВ «Вуглепродукт»своїх зобов’язань за договором від 03.09.2007р. щодо стягнення даної заборгованості з ЗАТ «Криворізьке» на користь позивача, ДВАТ «Стахановпромтранс»звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Вуглепродукт», ЗАТ «Криворізьке»4580718грн. 78коп. заборгованості за надані транспортні послуги на умовах договорів № 622 від 01.01.2005р. та від 01.01.2006р., 2342138грн. 98коп. - інфляційних витрат і 366709грн. 56коп. –3% річних, всього 7289567грн. 32коп.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести в суді ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Види послуг, періоди їх надання, їх вартість, а також підстави їх надання підтверджуються розрахунками транспортних послуг і відомостями обліку розрахунків по платежам за надані транспортні послуги, в яких містяться посилання на договір № 662, довідками про надходження рядового вугілля та відвантаження концентрату, рахунками, актами приймання-передачі виконаних робіт, а факти оплати наданих послуг ЗАТ «Криворізьке»підтверджуються наявними платіжними дорученнями, в яких зазначаються види оплачуваних послуг, період, за який вони сплачуються, та номер і дата договору, у відповідності до умов якого вони надавались, а тому позовні вимоги ДВАТ «Стахановпромтранс»про стягнення з ЗАТ «Криворізьке»боргу за надані послуги в сумі 4580718грн. 78коп. визнаються колегією суддів обґрунтованими та доведеними належними документами, а висновок господарського суду Донецької області про задоволення позову про стягнення 4580718грн. 78коп. суми боргу з ЗАТ «Криворізьке»на користь позивача –правильним. Рішення господарського суду в цій частині підлягає залишенню без змін, як винесене у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно того, що надані позивачем акти виконаних робіт, рахунки, платіжні доручення та довідки не мають доказової сили щодо надання послуг саме за спірними договорами не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Доводи заявника скарги стосовно того, що спірні договори є за своєю правовою природою договорами перевезення не приймаються колегією суддів, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 307 Господарського кодексу України За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Тоді як предметом договорів № 662 від 01.01.2005р. та від 01.01.2006р. є надання послуг по транспортному обслуговуванню, а саме по здійсненню подавання та забирання вагонів, що прибувають на станцію Стаханів Донецької залізниці на адресу відповідача та відправляються відповідачем на залізниці через станцію Стаханів, тобто умовами даних договорів визначений обов’язок позивача надавати відповідачу додаткові залізничні послуги, що сприяють перевезенню вантажів, а тому дані договори не є договорами перевезення, про що господарський суд Донецької області зробив правильний висновок.

Доводи заявника апеляційної скарги щодо порушення господарським судом Донецької області вимог територіальної підсудності, визначеної ст.ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України, є безпідставними та не приймаються колегією суддів до уваги на підставі наступного.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що правом звернення до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням з наділені підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації).

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Державне відкрите акціонерне товариство «Стахановпромтранс»у відповідності до чинного законодавства має право на звернення до господарського суду з позовною заявою, Закрите акціонерне товариство «Криворізьке»та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуглепродукт»у відповідності до ст. 1 ГПК України можуть бути учасниками судового процесу, чинне процесуальне законодавство не містить обмежень права на визначення позивачем кола осіб, які на його думку, є винним в порушенні його прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно п. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

На підставі викладеного, господарський суд Донецької області позовну заяву ДВАТ «Стахановпромтранс»м. Стаханів Луганської області про стягнення суми заборгованості, штрафних санкцій та інфляційних з ЗАТ «Криворізьке»м. Брянка Луганської області та з ТОВ «Вуглепродукт»м. Донецьк правомірно прийняв до розгляду, порушив провадження по справі № 17/77 та розглянув по суті даний спір.

Стосовно висновку господарського суду Донецької області про задоволення позовних вимог ДВАТ «Стахановпромтранс»в частині стягнення з ЗАТ «Криворізьке»інфляційних витрат у сумі 2342138грн. 98коп. та 3% річних в сумі 366709грн. 56коп. в повному обсязі колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 30 договору № 662 від 01.01.2005р. та до п. 31 договору № 662 від 01.01.2006р. по всім питанням, не передбаченим даним договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів, Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими нормативними актами діючого законодавства.

Доводи заявника скарги про незастосування господарським судом до пред’явлених позовних вимог строку позовної давності в порушення п.п. 3, 4 ст. 267 ЦК України відносно боргу, який виник за договором № 662 від 01.01.2005р., не приймаються апеляційним господарським судом до уваги, оскільки частиною 1 статті 264 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Колегією суддів приймаються в якості документів, які дозволяють визначити факт переривання перебігу строку позовної давності, акт звірки розрахунків від 23.02.2006р., підписаний представниками ДВАТ «Стахановпромтранс»та ЗАТ «Криворізьке», та розшифровки боргу, підписані керівником та головним бухгалтером відповідача.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново, слід зазначили, що позов про стягнення заборгованості за умовами договору № 662 від 01.01.2005р. заявлено в межах встановленого строку для пред’явлення позову про захист свого порушеного права.

Колегією суддів не приймаються до уваги вимоги заявника апеляційної скарги про помилковість висновку господарського суду про відсутність між сторонами укладеного договору на транспортне обслуговування на 2006 рік, оскільки з матеріалів справи углядається, що взаємовідносини сторін по укладенню договору почались в листопаді 2005 року та тривали до 06.05.2006р. –до моменту прийняття постанови Луганським апеляційним господарським судом.

У відповідності до ч. 6 ст. 179 ГК України укладення договорів на транспортне обслуговування є обов’язковим. Позивачем виконані вимоги закону в частині направлення договору. Крім того, транспортне обслуговування відповідача здійснювалось позивачем з 01.01.2006р., а також в період розгляду переддоговірного спору господарськими судами по окремих умовах договору.

Вартість транспортних послуг залишена господарським судом в редакції, яка пропонувалась позивачем.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2008р. у справі № 17/77 про задоволення позовних вимог ДВАТ «Стахановпромтранс»про стягнення з ЗАТ «Криворізьке»4580718грн. 78коп. боргу, 2342138грн. 98коп. інфляційних витрат та 366709грн. 56коп. 3% річних підлягає залишенню без змін. Позовні вимоги ДВАТ «Стахановпромтранс»визнаються підлягаючими задоволенню за мотивами, викладеними в цій постанові.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по зверненню з апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 47, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Криворізьке»м. Брянка Луганської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.07.2008р. у справі № 17/77 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано 6 прим.:

1, 2, 3 – сторонам

4 –до справи;

5, 6 – ДАГС та ГСДО