ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

15 липня 2008 року Справа № 2/102( 12/194/8/4)

Позивач:          дочірня компанія „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз

України”

01001, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1

Відповідач:                    відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз”

м. Чернігів, вул. Любецька,68

Предмет спору: про стягнення 2920010,23 грн.

Суддя С.І. Михайлюк

Представники сторін:

позивача: не з’явився

відповідача : Кузнєцова В.О. –нач. юр. відділу.

Заявлено позов про стягнення з відповідача 1755552,43 заборгованості за послуги з транспортування природного газу у 2004 році, 441050,23 грн. пені, 91975,5 грн. –3% річних, 214609,53 грн. 7% штрафу та 416822,54 грн. інфляційних згідно з договором № 11-37 на транспортування природного газу від 03.01.2002р.

Позивач неодноразово подавав заяви про уточнення позовних вимог, зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог.

Згідно з заявою про уточнення позовних вимог від 21.09.2007р. (т. 3, а..с. 24-25) позивач просить стягнути з відповідача 1023624,41 грн. основного боргу за послуги з транспортування газу, надані позивачем відповідачу у 2004р., 387 529,38 грн. пені за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті послуг по транспортуванню газу у 2004 р., 609 646,52 грн. інфляційних збитків, нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті послуг по транспортуванню газу у 2004 р., 164 912,93 грн. 3% відсотків річних з простроченої суми, нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті наданих послуг по транспортуванню газу у 2004 р., 71 653,71 грн. - 7% річних з простроченої суми, нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті послуг по транспортуванню газу у 2004 р., 42 114,10 грн. пені та 12 505,16 грн. -3% річних з простроченої суми, нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті наданих послуг по транспортуванню газу у 2005 р., 78 258,02 грн. інфляційних збитків, нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов’язань по оплаті послуг по транспортуванню газу у 2005 р.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 24.09.07 р. позовні вимоги задоволені частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.07 р. рішення господарського суду Чернігівської області від 24.09.2007р. змінене, позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 1023624,41 грн. боргу, 609646,52 грн. інфляційних втрат та 164912,93 грн. 3% річних за прострочку оплати наданих в 2004 році послуг, 76725,49 інфляційних втрат та 12505,16 грн. 3% річних за прострочку оплати наданих в 2005 році послуг, 193764, 69 пені, 35826,86 грн. штрафу за 2004 рік, 21057,05 грн. пені за 2005 рік.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.04.08 р. касаційна скарга ВАТ "Чернігівгаз" задоволена частково, постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.12.07 р. та рішення господарського суду Чернігівської області від 24.09.07 р. скасовані в частині стягнення пені в сумі 387529,38 грн. за період з 01.03.04 р. по 04.09.07 р. та 71653,71 грн. штрафу в розмірі 7% за прострочення виконання зобов'язання щодо оплати послуг наданих в 2004 р. та пені в сумі 42114,10 грн. за період з 01.03.05 р. по 03.08.06р. за прострочку виконання зобов'язань щодо оплати вартості наданих в 2005 р. послуг, та в цій частині справа направлена до господарського суду Чернігівської області на новий розгляд.

05.05.2008р. справа в частині стягнення пені та штрафу прийнята до провадження суддею Михайлюком С.І.

Згідно з відзивом від 26.05.2008р. щодо вказаних вимог відповідач вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки сторонами в договорі на транспортування природного газу № 11-37 від 03.01.2002р. не встановлено розміру пені; договір на транспортування природного газу укладено 03.01.2002р. до набрання чинності ГК України; предметом договору є транспортування природного газу для потреб населення, нарахування пені населенню заборонено законодавством; відповідно з п. 2 ст. 231 ГК України не може стягуватися штраф за невиконання грошового зобов’язання; договором передбачені штрафні санкції у вигляді пені, тому штраф у розмірі 7% застосуванню не підлягає; позивачем не надано доказів віднесення його до державного сектору економіки.

У судовому засіданні 04.06.2008р. позивач подав розрахунок штрафу (7%) у розмірі 71653,71 грн. з простроченої суми боргу за 2004 рік та розрахунок пені у розмірі 1703169,5 грн. за несвоєчасні розрахунки за послуги з транспортування природного газу за 2004 рік. Тим самим позивач фактично збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені з простроченої суми боргу за 2004 рік.

Відповідач подав доповнення від 15.07.2008р. до відзиву, зазначивши, що заборгованість виникла у зв’язку з несвоєчасною оплатою населенням коштів за газ, тому його (відповідача) вина у простроченні оплати відсутня. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову щодо стягнення пені та зменшити розмір штрафу в розмірі 7%.

У судове засідання 15.07.2008р. представник позивача не з’явився. Від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на більш пізніший термін у зв’язку з неможливістю з поважних причин забезпечити участь повноважного представника, а також у зв’язку з необхідністю надання додаткових пояснень по справі. Представник відповідача проти відкладення розгляду справи заперечила.

Дослідивши матеріали, суд

в с т а н о в и в:

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи відхиляється, оскільки не наведені причини неможливості участі повноваженого представника у судовому засіданні, не надано доказів у підтвердження поважності таких причин, стаття 28 ГПК України не обмежує представництво юридичної особи певним колом осіб. Слід зазначити, що позивач заздалегідь (04.06.2008р.) довідався про розгляд справи 15.07.2008р., тому не був позбавлений можливості надати додаткові пояснення по справі.

Позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

В силу ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час

розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті

самі сторони.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.04.2008р. у справі № 12/194/8/4

встановлено наступне.

Між позивачем та відповідачем 03.01.2002р. було укладено договір на транспортування природного газу № 11-37 з протоколом розбіжностей та додатковими угодами до договору.

Додатковими угодами № 1 від 24.12.2002 року, № 4 від 03.12.2003 року та № 6 від 06.12.2004 року договір на транспортування природного газу було остаточно продовжено строком дії до 31.12.2005 року.

Згідно з пунктом 1.1. договору позивач взяв на себе зобов’язання здійснити транспортування природного газу від пунктів прийому-передачі газу в систему магістральних газопроводів до газорозподільчих станцій для потреб населення, а замовник зобов’язується оплатити послуги по транспортуванню природного газу.

Згідно п.6.2 узгодженої редакції договору (протокол розбіжностей до договору) відповідач зобов’язаний був здійснювати оплату послуг з транспортування природного газу шляхом щоденного перерахування грошових коштів на рахунок позивача в порядку і в строки, встановлені Алгоритмом розподілу коштів, затвердженим постановою НКРЕ від 12.07.2000 року №759. Остаточні розрахунки за фактично надані послуги з транспортування газу проводяться протягом місяця, наступного за місяцем, в якому здійснювалось транспортування газу.

Рішенням суду встановлено, що відповідач в порушення взятих на себе зобов’язань за надані послуги з транспортування газу в 2004 році по договору № 11-37 від 03.01.2002 року своєчасно в повній сумі не розрахувався, заборгованість становить 1 023 624,41 грн., надані відповідачу послуги по транспортуванню газу в 2005 році були ним оплачені повністю, але з простроченням.

Також судовим рішенням встановлено, що відповідно до п.7.3 договору з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей (т.1 а.с.17) сторони домовились, що за несвоєчасну оплату послуг по транспортуванню газу Замовник сплачує Виконавцю пеню згідно чинного законодавства України.

Частиною 2 ст.193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов’язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов’язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. При цьому, з приведеної норми випливає, що вона застосовується до порушень як не грошових, так і грошових господарських зобов’язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ГК України суб’єктами господарювання державного сектору економіки є суб’єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб’єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує 50% чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб’єктів.

Згідно з довідкою з ЄДРПОУ № 17349/04 від 30.12.2004р. (т. 1 а.с. 37) ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” є державною власністю. Відповідно до статуту (т. 4 а.с. 48-58) засновником ДК „Укртрансгаз” є НАК „Нафтогаз України”. Пунктом 1.2. статуту НАК „Нафтогаз України”, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р., визначено, що компанія є державним акціонерним товариством відкритого типу (т. 4 а.с. 28-47). Про те, що позивач є суб’єктом господарювання державного сектору економіки, вказує і розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.03.2005р. № 64-р.

Позивач нарахував до сплати відповідачеві, у т.ч 1703169,5 грн. пені за несвоєчасні розрахунки за період з 01.03.2004р. по 04.09.2007р. з розрахунку 0,1% за кожен день прострочення (т. 4 а.с.77), 42114,1 грн. пені – за період з 01.03.2005р. по 03.08.2006р. з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (т. 2 а.с. 194) та 71653,71 грн. –7% штрафу з простроченої суми боргу за 2004 рік (т. 4 а.с. 76). Нарахування пені, виходячи з облікової ставки НБУ, а не в розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг) за період з 01.03.2005р. по 03.08.2006р. є правом позивача, оскільки не збільшує розмір пені.

Предметом договору № 11-37 від 03.01.2002р. є транспортування природного газу для потреб населення. Згідно з довідкою від 03.06.2008р. (т. 4 а.с. 62) заборгованість населення за природний газ перед відповідачем за 2004 рік (станом на 01.01.2005р.) становила 8656561,11 грн., за 2005 рік (станом на 01.01.2006р.) –5111280,34 грн. Нарахування пені населенню за несвоєчасне внесення квартирної плати та за житлово-комунальні послуги (у т.ч. газ), заборонено Законом України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги”.

Водночас, за договором оплата відповідачем послуг по транспортування газу не поставлена в залежність від сплати коштів за газ населенням (п. 6.2. договору). Неможливість виконання третіми особами обов’язку щодо оплати коштів за спожитий газ не звільняє відповідача від обов’язку щодо вчасного виконання умов укладеного ним договору. Відповідач не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов’язання (ст. 614 ЦК України). Пунктом 8.1. договору зазначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов’язків по даному договору, якщо це невиконання сталося внаслідок дії непереборної сили (форс-мажор).

Отже нарахування пені позивачем здійснено правомірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України суд вважає за можливе зменшити розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до 100000 грн. за період з 01.03.2004р. по 04.09.2007р. та до 10000 грн. за період з 01.03.2005р. по 03.08.2006р. При цьому суд виходить з того, що порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, розмір неустойки не відповідає наслідкам порушення, транспортування газу здійснювалося для потреб населення, яке мало заборгованість перед відповідачем, з відповідача на користь позивача постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2007р. стягнуто 609646,52 грн. інфляційних втрат та 164912,93 грн. 3% річних за прострочку оплати наданих в 2004 році послуг, 76725,49 грн. інфляційних втрат та 12505,16 грн. 3% річних за прострочку оплати наданих в 2005 році послуг.

У стягненні 71653,71 грн. –7% штрафу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з пп. 5, 1 Прикінцевих положень Господарського кодексу України положення цього Кодексу щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобов’язань застосовуються у разі, якщо ці порушення були вчинені після набрання чинності зазначеними положеннями, крім випадків, коли за порушення господарських зобов’язань була встановлена інша відповідальність договором, укладеним до 01.01.2004р.

Договір № 11-37 укладений 03.01.2002р., тобто до 01.01.2004р. Умовами цього договору за несвоєчасну оплату послуг по транспортуванню газу передбачений обов’язок відповідача сплатити лише пеню.

Враховуючи викладене, а також керуючись ст.ст. 33, 82-85, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1.          Позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 01.03.04 р. по 04.09.07 р., та пені

за період з 01.03.05 р. по 03.08.06р. за прострочку виконання зобов'язань щодо оплати вартості

наданих послуг в 2005 р. послуг задовольнити частково.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз” (14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, ) на користь дочірньої компанії „Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 100000 грн. пені за період з 01.03.04 р. по 04.09.07 р., та 10000 грн. пені за період з 01.03.05 р. по 03.08.06р. за прострочку виконання зобов'язань щодо оплати вартості наданих послуг в 2005 р.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                           С.І. Михайлюк

Повний текст рішення підписаний 21.07.2008р.

21.07.08