ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 р.

№ 2-7/3560-2008

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.,

суддів

Барицької Т.Л.,

Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Крименерго"

на ухвалу

господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.04.2008

та на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.05.2008

у справі

за позовом

№2-7/3560-2008

Фермерського господарства "Світлий шлях"

до

Відкритого акціонерного товариства "Крименерго"

про

визнання недійсним рішення

за участю представників сторін від:

позивача:

Керницький А.З. (дов. №22/08-08 від 22.08.2008);

відповідача:

Бєлогуб Г.Б (дов. №008-Д від 03.01.2008);

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Світлий шлях" (позивач) звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом про визнання недійсними рішень (протоколів) Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" (відповідач) від 18.03.2008 №№2164, 2165, 2167, 2166, 2168. Разом із позовною заявою позивач подав до господарського суду Автономної Республіки Крим заяву про вжиття заходів до забезпечення позову в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України шляхом підключення позивача до енергопостачання та заборони вчиняти будь-які дії щодо відключення позивача від енергопостачання до закінчення розгляду справи по суті, оскільки відключення відповідачем позивача від енергопостачання паралізувало роботу господарства та спричиняє йому збитки, а також, те, що життєдіяльність населення Кіровського району може припинити свою діяльність внаслідок відключення відповідачем позивача від енергопостачання.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.04.2008 (суддя Дворний І.І.) заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково; за ухвалою відповідачу заборонено здійснювати будь-які дії щодо відключення позивача від енергопостачання до розгляду справи по суті.

За заявою позивача 04.04.2008 господарським судом Автономної Республіки Крим на підставі ст. 89 ГПК України винесено ухвалу, якою роз'яснено ухвалу цього суду про забезпечення позову від 01.04.2008 у даній справі.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.05.2008 (головуючий суддя –О.Л. Котлярова, судді: І.В. Антонова, В.А. Лисенко) ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.04.2008 у даній справі залишено без змін, апеляційну скаргу відповідача –без задоволення.

Відкрите акціонерне товариство "Крименерго", не погоджуючись з ухвалами господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.04.2008 та від 04.04.2008 у даній справі та вищевказаною постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.05.2008, подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити, з підстав порушення судами норм процесуального та матеріального права.

11.06.2008 відповідач подав до Вищого господарського суду України уточнення до касаційної скарги, в яких зазначив, що в касаційній скарзі від 23.05.2008 він помилково просив скасувати ухвалу Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.05.2008, адже 19.05.2008 Севастопольським апеляційним господарським судом було прийнято постанову у даній справі, а не ухвалу, а тому просив скасувати саме постанову апеляційної інстанції від 19.05.2008 у справі №2-7/3560-2008.

Підстави касаційної скарги обґрунтовуються, зокрема, наступними доводами.

Суди попередніх інстанцій невірно застосували ст.ст. 66, 67 ГПК України, оскільки вжиті господарськими судами заходи до забезпечення позову не пов'язані з предметом спору, так як предметом даного спору є оскарження рішень засідання комісії відповідача, а не дії відповідача щодо відключення позивача від електропостачання.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.08.2008 відповідачу, в частині оскарження ухвали господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.04.2008 у справі №2-7/3560-2008, якою роз'яснено ухвалу цього суду від 01.04.2008 у даній справі, відмовлено; касаційну скаргу в частині оскарження ухвали господарського суду першої інстанції від 01.04.2008 та постанови господарського суду апеляційної інстанції від 19.05.2008 прийнято до касаційного провадження.

Позивач надав заперечення на касаційну скаргу відповідача, в яких зазначив, що як ухвала господарського суду першої інстанції від 01.04.2008 у даній справі, так і постанова господарського суду апеляційної інстанції від 19.05.2008 відповідають вимогам чинного законодавства, а касаційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що касаційна скарга, в прийнятій касаційною інстанцією до провадження частині, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з п. 3 роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994 №02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов’язковим є подання позивачем доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а суд при застосуванні таких заходів, згідно зі ст. 86 ГПК України, в ухвалі повинен належним чином мотивувати їх застосування.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Господарський суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову на підставі ст.ст. 66, 67 ГПК України, прийшов до висновку, з яким погодився апеляційний господарський суд, про те, що вимоги заявника щодо забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу здійснювати будь-які дії щодо відключення позивача від енергопостачання є адекватними, а також існує зв'язок між цими заходами до забезпечення позову і предметом позову, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, в обґрунтування вжиття заходів до забезпечення позову господарський суд першої інстанції послався на п. 7.5. Правил користування електричною енергією, згідно з яким постачальник електричної енергії має право повністю припинити подачу електричної енергії споживачу у випадку несплати за недовраховану електричну енергію.

Однак, враховуючи те, що предметом позову є оскарження рішень відповідача –протоколів засідання комісії відповідача з розгляду актів порушення Правил користування електричною енергією від 18.03.2008 №№2164, 2165, 2166, 2167, 2168, згідно з якими позивачу донараховано вартість неврахованої ним електричної енергії, господарський суд першої інстанції неправомірно застосував заходи по забезпеченню зазначеного позову шляхом заборони відповідачу відключати позивача від електропостачання, оскільки вжиті судом заходи до забезпечення позову, не перебувають у необхідному правовому зв'язку із заявленими позовними вимогами, як це передбачено наведеними вище нормами. Разом з тим, найголовнішим є те, що позивач не довів, а суд не встановив наявність обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду у разі визнання недійсними актів відповідача у зв’язку з невжиттям такого заходу забезпечення позову як заборона відповідачу відключати позивача від електропостачання, оскільки саме такі обставини є обов'язковою безумовною підставою згідно з нормами ст. 66 ГПК України для застосування заходів до забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про те, що: між конкретним заходом до забезпечення позову –забороною відповідачу вчиняти дії по відключенню позивача від енергопостачання і предметом даного спору –визнання недійсним вищевказаних актів відповідача, існує зв’язок та, що вжитий захід до забезпечення позову спроможний реально забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки в матеріалах справи відсутнє обґрунтування неможливості виконання рішення цього спору у зв’язку із невжиттям такого заходу забезпечення позову як заборона відповідачу здійснювати дії по відключенню позивача від електропостачання.

Залишаючи без змін ухвалу господарського суду першої інстанції від 01.04.2008 у даній справі, суд апеляційної інстанції також дійшов безпідставного висновку про те, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим рішення суду у разі задоволення позову, при цьому не оцінивши того, що предмет спору не пов'язаний із заходами до забезпечення позову, які вжив господарський суд першої інстанції.

Крім того, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції не врахували вимоги п. 7.5. Правил користування електричною енергією, згідно з яким на відповідача як постачальника електричної енергії покладений обов’язок припинити повністю або частково постачання електричної енергії споживачу у випадках, передбачених даним пунктом.

Таким чином, господарським судом Автономної Республіки Крим при винесенні ухвали про забезпечення позову та Севастопольським апеляційним господарським судом при винесенні оскаржуваної постанови допущено порушення норм ст.ст. 66, 67 ГПК України, у зв’язку із чим вказані судові рішення підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.05.2008 у справі №2-7/3560-2008 та ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.04.2008 у справі №2-7/3560-2008 скасувати.

В задоволенні клопотання Фермерського господарства "Світлий шлях" про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. ГУБЕНКО

Судді:                                                                                 Т.Л. БАРИЦЬКА

О.А. ПОДОЛЯК