ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 33/213

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу

та

касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича корпорація ХХІ ВІК" (далі Корпорація)

державної податкової інспекції у місті Сніжному Донецької області (далі Інспекція)

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

29.01.08

у справі

№ 33/213

господарського суду

міста Києва

за позовом

акціонерного товариства закритого типу "Донвторресурси" (далі Товариство)

до

Корпорації,

Інспекції,

товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Восток" (далі ТОВ "Альянс-Восток")

про

визнання угоди недійсною

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з'явились;

- відповідачів:

Корпорації:

Фірус А.О. (за дов. № 01/03-2 від 01.03.08);

Інспекції:

Швець Н.Ф. (за дов. б/н від 01.02.08);

ТОВ "Альянс-Восток":

не з'явились.

Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.05.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 18.10.07 господарського суду міста Києва (суддя

Мудрий С.М.) в задоволенні позовних вимог Товариству відмовлено повністю.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що матеріалами справи не доведено право власності Товариства на спірний шлам, оскільки наданими доказами підтверджено лише його право на багатосекційний шламонакопичувавч.

Постановою від 29.01.08 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Моторного О.А., суддів –Кошіля В.В., Вербицької О.В.) апеляційну скаргу Товариства задоволено.

Рішення від 18.10.07 господарського суду міста Києва скасовано.

Визнано недійсним біржовий контракт № 32311 від 21.03.06, укладений між ТОВ "Альянс-Восток" та Корпорацією.

Корпорацію зобов'язано повернути Товариству отримані за біржовим контрактом № 32311 від 21.03.06 шлами.

ТОВ "Альянс-Восток" зобов'язано повернути Інспекції майно, отримане за актом передачі на реалізацію від 20.03.06.

Інспекцію зобов'язано повернути Корпорації кошти, отримані за біржовим контрактом № 32311 від 21.03.06.

З Інспекції на користь Товариства стягнуто 127,50 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При винесенні постанови апеляційний суд врахував, що оскільки ухвалою від 14.08.06 Апеляційного суду Донецької області рішення від 25.10.05 Сніжнянського міського суду Донецької області, яким визнано право власності на спірні шлами за державою, було скасовано, то спірний контракт, укладений 21.03.06 між ТОВ "Альянс-Восток" (яке діяло відповідно до угоди, укладеної з Інспекцію про передачу шламу на реалізацію) та Корпорацією про купівлю-продаж спірного шламу, є недійсним. При цьому, суд взяв до уваги вимоги

ч. 2 ст. 203 та ст.ст. 215, 216, 658 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції Корпорація та Інспекція звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами в яких просять постанову від 29.01.08 Київського апеляційного господарського суду скасувати, а рішення від 18.10.07 господарського суду міста Києва залишити в силі.

Свої вимоги скаржники обґрунтовують тим, що при винесенні оскарженого процесуального акту було порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема: ст.ст. 9, 11 Закону України "Про відходи".

Крім того, скаржники звертають увагу на те, що Товариство не є належним позивачем по справі, оскільки наданими ним документами підтверджено право власності на шламонакопичувачи а не на шлами.

На день розгляду справи у судовому засіданні 15.05.08 письмові відзиви на касаційні скарги від Товариства та ТОВ "Альянс-Восток" не надійшли, разом з тим згідно ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на касаційну скаргу (подання) не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, 06.11.03 Торезькою об'єднаною державною податковою інспекцію (далі Торезька ОДПІ) були виявлені та поставлені на облік шлами, власник яких був невідомий, за результатами чого складено акт № 8 від 06.11.03 про опис та попередню оцінку майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання майна безхазяйним.

Також, встановлено, що рішенням від 25.10.05 Сніжнянського міського суду Донецької області, винесеним за позовом Торезької ОДПІ, право власності на зазначені шлами в кількості 63 162,00 т (які знаходяться у шламонакопичувачах у Герасимовій балці сел.Залісне, м.Сніжне) було визнано за державою.

На підставі наданих сторонами доказів по справі судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 20.03.06 було складено акт № 1 опису, оцінки та передачі на реалізацію майна, що перейшло у власність держави, в якому зазначалось, що визначена комісія провела опис і оцінку майна (шлам в кількості 63 162,00 т, що знаходиться у шламонакопичувачах № 1-9, які розташовані у районі Герасимової балки, с.Залісне, м.Сніжне), що перейшло у власність держави за рішенням Сніжнянського міського суду по справі № 2-2929/05 від 25.10.05.

Місцевим та апеляційним судами встановлено, що 20.03.06 між

ТОВ "Альянс-Восток" та Торезькою ОДПІ було укладено договір, відповідно до умов якого Інспекція передала вказаному підприємству для реалізації, а підприємство взяло на себе зобов'язання реалізувати за винагороду зазначене майно, що перейшло у власність держави.

Встановлено, що 21.03.06 між ТОВ "Альянс-Восток", яке діяло відповідно до вказаного договору від 20.03.06, та Корпорацією було укладено оскаржений біржовий контракт № 32311 від 21.03.06, відповідно до умов якого ТОВ "Альянс-Восток" продає, а Корпорація купує товар, а саме: шлами в кількості 63 162,00 т.

Разом з тим, під час вирішення спору по суті встановлено, що ухвалою від 14.08.06 Апеляційного суду Донецької області рішення від 25.10.05 Сніжнянського міського суду Донецької області було скасовано, а провадження у справі закрито.

Крім того, попередніми судовими інстанціями встановлено, що постановою від 12.10.07 Донецького окружного адміністративного суду по справі № 2-а-3581/07 визнано незаконними дії Інспекції щодо складання акту опису та попередньої оцінки майна, а також власне акт від 06.11.03 № 8 опису та попередньої оцінки майна прийнятого на облік до прийняття рішення відповідним органом про визнання майна безхазяйним.

Юридичний аналіз матеріалів справи свідчить, що Товариство звернулось до суду з позовом про визнання недійсним із застосуванням двосторонньою реституцію біржового контракту № 32311 від 21.03.06 про купівлю шламу (відходів вуглезбагачення), укладеного між ТОВ "Альянс-Восток", яке діяло від імені Інспекції на підставі акту передачі на реалізацію безхазяйного майна від 20.03.06, та Корпорацією.

Вирішуючи спір, місцевий та апеляційний суд встановили, що 07.09.04 між Товариством та ТОВ "Менфорд" було укладено біржовий контракт

№ 399/04 від 07.09.04, відповідно до умов Товариство купило майновий комплекс до складу якого входить: багатосекційний шлаконакопичувач, який складається з одинадцяти земляних недіючих секцій, десять з яких заповнені шламом, одна –заповнена проясненою водою, загальною площею 12,20 га; шламопровід та водовід проясненої води, довжиною 8,0 км. У відповідності до п. 7 біржового контракту № 399/04 від 07.09.04 право власності на зазначений об'єкт було передано на підставі акту прийому-передачі майна від 09.09.04.

Водночас, судовими інстанціями встановлено, що факт права власності Товариства на зазначений об'єкт встановлений рішенням від 04.07.05 господарського суду Донецької області, залишеним без змін постановою від 01.09.05 Донецького апеляційного господарського суду по справі № 43/171а.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Також, вказаною статтею встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Угода може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом.

Статтею 203 Цивільного кодексу України, зокрема, передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

За змістом ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 2, 12 Постанови від 28.04.78

№ 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" роз'яснив, що угода може бути визнана недійсною лише на підставі та з наслідками, передбаченими законом. В кожній справі про визнання угоди недійсною суд має встановити ті обставини, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною, та настання визначених юридичних наслідків.

Отже, вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Водночас, колегією суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що судом апеляційної інстанції встановлено невідповідність спірного Договору вимогам закону.

Щодо доводів, викладених Корпорацією та Інспекцією у касаційних скаргах, то колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки не стосуються предмету спору у даній справі, яким є визнання Договору недійсним як такого, що був укладений особою, що фактично не мала правових підстав на його укладення.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені Корпорацією та Інспекцією в касаційних скаргах, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржники в касаційних скаргах стверджують факт порушення судовою інстанцією не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання які, стосуються оцінки доказів, але оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, в силу ст. 43 Господарського процесуального кодексу України здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі в силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом апеляційної інстанції було повно та всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича корпорація ХХІ ВІК" та державної податкової інспекції у місті Сніжному Донецької області залишити без задоволення.

Постанову від 29.01.08 Київського апеляційного господарського суду у справі № 33/213 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

О.Муравйов