ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.08.08 Справа №20/103/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді Коробка Н.Д. , Колодій Н.А. , Яценко О.М.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: Багатченко Ю.В., довіреність від 07.04.2008р. б/н;

відповідача: Писарєв А.І., довіреність від 10.04.2007р., б/н;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Навігатор-Агро»

на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.04.2008 року

у справі № 20/103/08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро»

до відповідача Приватного підприємства «Навігатор-Агро»

про стягнення 516.267,72грн.,

встановили:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» подано позов до Приватного підприємства «Навігатор-Агро» про стягнення 516.267,72грн., з яких 415.610,51грн. основного боргу, 19.311,66грн. пені, 30.639,81грн. інфляційних втрат, 3.612,48грн. 3% річних, 29.092,74грн. штрафу та 18.000,00грн. збитків.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області (суддя Гандюкова Л.П.) своїм рішенням від 22.04.2008р. у справі № 20/103/08 позов задовольнив частково. Стягнув з Приватного підприємства “Навігатор –Агро” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Тридента Агро” суму 380.000,00грн. боргу, суму 19.311,66грн. пені, суму 3.612,48грн. –3%річних, суму 30.639,81грн. втрат від інфляції, суму 29.092,74грн. штрафу, суму 4.982,67грн. витрат на державне мито та суму 113,89грн. витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. Провадження у справі в частині стягнення суми 35.610,51грн. припинено на підставі ч. 1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване наступним:

Правовідносини між сторонами врегульовані договором купівлі-продажу від 16.05.2007р. № 350-05-2007, за умовами якого ТОВ «Тридента Агро» зобов’язався передати, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Навігатор-Агро» прийняти і оплатити товар відповідно до умов Договору у асортименті, кількості і по ціні визначених у додатках та накладних які є його невід’ємними частинами. На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 1.124.978,40грн. Відповідач свої зобов’язання за договором виконав частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526, 610, 611 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення залишку суми заборгованості та штрафних санкцій. Оскільки під час розгляду справи відповідачем було частково погашено суму боргу у розмірі 35.610,51грн., провадження у справі в цій частині припинено за відсутністю предмету спору. В задоволенні позовних вимог про стягнення 18.000,00грн. збитків позивачу відмовлено з тих підстав, що ним не доказано необхідності понесення витрат на оплату юридичних послуг саме у такому розмірі, а також наявності прямого причинного зв'язку між понесеними витратами та діями відповідача.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, Приватне підприємств «Навігатор-Агро», відповідач, у поданій апеляційній скарзі вважає рішення господарського суду таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Посилається на наступне:

При винесені рішення суддя залишив по заувагою, той факт, що ТОВ «Тридента Агро» не виконало в повному обсязі ухвали суду (про надання обґрунтованих актів звірки по всіх договорах укладених з відповідачем та про надання письмових пояснень щодо наявності у відповідача видаткової накладної на суму 761.378,40грн. іншої дати (23.05.2007 року).

Судом помилково встановлено, що у зв'язку з тим, що станом на 01.01.2007 року сальдо становить - 0, то заборгованість відповідача, згідно акту звірки станом на 02.04.2008 року у розмірі 415.610,51грн., є саме за договором купівлі-продажу №350-05-2007 від 16.05.2007 року. По всім укладеним між сторонами договорам, оборот становить 2.119.976,01грн. Зазначеним актом було проведено звірку по всіх договорах, які були укладені після 01.01.2007року, та підтверджено взаєморозрахунки взагалі, а не факт заборгованості за договором купівлі-продажу №350-05-2007 від 16.05.2007р.

Підприємство виконало свої зобов'язання по договору купівлі-продажу №350-05-2007 насіння соняшнику у повному обсязі, але при оформлені призначення платежу було допущено описку у вигляді вказівки на номер рахунку замість 141 було вказано 142, але ні рахунком 142 ні рахунком 143 від 16.05.2007 року не передбачалось проведення розрахунку за насіння соняшнику.

Просить рішення господарського суду від 22.04.2008р. у справі № 20/103/08 скасувати. Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Тридента Агро» відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро», позивач, у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення господарського суду таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Проти апеляційної скарги заперечує з наступних підстав. Оскільки відповідач здійснював хаотичні, необґрунтовані та незрозумілі платежі, позивач керуючись п. 6.1 договору купівлі-продажу №350-05-2007 від 16.05.2007р, провів зарахування не визначених за договором коштів. Про дане зарахування позивач повідомив відповідача листом ( вих.№6 від 08 січня 2008 року).

На підставі даного зарахування бухгалтерія позивача не може надати акт звірки взаєморозрахунків по кожному з договорів окремо. В даній ситуації можливо було лише надати розгорнутий акт звірки з відповідачем по всім господарським операціям, що відбувалися між контрагентами. Такий акт звірки був надісланий відповідачу. Відповідач даний акт підписав та надав в судове засідання.

Господарський суд розглядав спірну, з боку відповідача, накладну№РН-КИ00635 від 23.05.2007р., та накладну на яку посилався позивач №РН-КИ00635 від 04.06.2007р. і встановив, що дані накладні мають однакове найменування товару, його кількість, суму. Дані видаткові накладні були видані в межах строку дії довіреності серії ЯНФ №932482 від 25.05.2007р. (з 25.05.2007р. по 15.06.2007р.), а тому дані суперечності не впливають на суть спору, оскільки факт отримання вказаного в накладній товару як по кількості так і за вказаною вартістю відповідач визнав.

Просить рішення господарського суду від 22.04.2008р. у справі № 20/103/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга прийнята до провадження, її розгляд призначений на 07.08.2008р.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1452 від 06.08.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого – Коробки Н.Д., суддів: Колодій Н.А., Яценко О.М.

За клопотанням представників сторін, судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення. За згодою позивача і відповідача в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представники позивача і відповідача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу Приватного підприємства «Навігатор-Агро» такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Обставини справи свідчать, що правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані договором від 16.05.2007Р. № 350-05-2007 (далі - Договір), за умовами якого ТОВ «Тридента Агро» (Продавець), зобов’язався передати, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Навігатор-Агро» (Покупець), прийняти і оплатити товар відповідно до умов Договору у асортименті, кількості і по ціні визначених у додатках та накладних які є його невід’ємними частинами. Всі рахунки та накладні документи, що виписані в період дії договору є його невід'ємною частиною. При перерахуванні коштів, згідно п. 6.1 Договору, Покупець зобов'язаний обов'язково вказувати в платіжному дорученні номер і дату укладення даного договору. У випадку відсутності в платіжному документі цих реквізитів, Продавець самостійно визначає напрями зарахування отриманих сум в рахунок погашення існуючих зобов'язань покупця.

Порядок розрахунків визначений сторонами у розділі 5 Договору, відповідно до якого, Покупець здійснює оплату товару наступним чином: 6% від вартості товару згідно з додатком попередньо оплачується Покупцем до відвантаження товару; 40% від вартості товару згідно з додатком - в строк до 16.07.2007р.; 30% від вартості товару згідно з додатком - в строк до 30.08.2007р.; 24% від вартості товару згідно з додатком - в строк до 01.10.2007р.

Строк дії договору визначено у п. 11.1 Договору, згідно якого договір діє з моменту підписання обома сторонами до повного виконання сторонами обов'язків по договору.

Відповідно додатку №1 до договору, товаром є насіння соняшника, вказана його кількість, ціна за одиницю. Загальна вартість товару складає 1.124.978,40 грн. (з ПДВ).

На виконання зобов’язань за договором №350-05-2007 від 16.05.2007р., позивач поставив відповідачу товар: насіння соняшника у кількості 1 896 посівних одиниць на суму 1.124.978,40грн. Отримання відповідачем товару підтверджується видатковими накладними №РН-КИ00580 від 17.05.2007р., №РН-КИ00635 від 04.06.2007р., довіреністю серії ЯНФ №932482 від 25.05.2007р.

Спір, щодо отримання товару у вказаній кількості і на вказану суму між сторонами відсутній.

Обставини справи свідчать, що 16.05.2007р. між ТОВ «Тридента Агро» та ПП «Навігатор Агро» були укладені ще 3 договори: договір № 350-05-2007 купівлі - продажу насіння, договір № 351-05-2007 купівлі-продажу мінеральних добрив та договір №352-05-2007 купівлі-продажу засобів захисту рослин на умовах відстрочення платежу.

Відповідно вказаних договорів позивачем було виставлено 3 рахунки, а саме: рахунок-фактура №СФ-КИ00141 від 16.05.2007р. на суму 1.124.978,40грн. за соняшник, рахунок-фактура №СФ-КИ00142 на суму 109.080,00грн. за препарат «Експрес» та рахунок-фактура та №СФ-КИ00143 за препарат «Фолікер».

Відповідач при проведенні оплат в графі «Призначення платежу» - сплата за насіння соняшника лише на суму 67.498,70грн. вказав рахунок-фактуру № 141 від 16.05.2007р, в якому був зазначений асортимент товару – насіння соняшнику. В інших платежах, в призначенні яких також було зазначено – оплата за насіння соняшника, було вказано рахунок № 142, товаром за яким був препарат «Експрес». Всього відповідач здійснив платежі відповідно до рахунку № 142 від 16.05.2007р. за насіння соняшника на суму 691.727,00грн.

Згідно з накладними на повернення товарів №№ 3,4 від 20.09.2007р., відповідачем було повернуто позивачеві соняшник на загальну суму 538.509,80 грн.

У зв’язку із здійсненням відповідачем невірних платежів, позивач керуючись приписами п. 6.1 Договору, самостійно визначив напрями нарахування отриманих сум в рахунок погашення існуючих зобов’язань покупця і провів зарахування не визначених договором коштів. Про дане зарахування, листом від 08.01.2008р. № 6, позивач повідомив про це відповідача. Згідно з цим листом, після розподілення коштів, заборгованість відповідача за договором № 350-05-2007 складає 415.610,51грн.

Відповідач будь-яких заперечень щодо розподілення коштів у відповідності до отриманого листа, не надав.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Як зазначалось вище, правовідносини сторін врегульовані Договором від 16.05.2007Р. № 350-05-2007, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона -(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з вимогами статей 193 ГК України та 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом не допускається (ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, в силу присів ст. 629 ЦК України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно з актом звірки станом на 02.04.2008р. відповідач суму боргу у розмірі 415.610,51грн. визнав. Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач запропонував позивачеві укласти мирову угоду, згідно із текстом якої, відповідач фактично визнав наявність суми боргу у розмірі 415.610,51грн., погодився сплатити штраф у розмірі 25.000,00грн. та пропонував позивачеві відмовитися від стягнення пені, 3% річних, індексу інфляції, штрафу у розмірі 4 092,74 грн., збитків. Позивач проти укладення мирової угоди заперечив.

Після порушення судом першої інстанції провадження у справі, 18.04.2008р., відповідач частково сплатив суму боргу у розмірі 35.610,51грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи у зв’язку з чим, господарським судом вірно припинено провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення суми 35.610,51грн. основного боргу, за відсутністю предмету спору.

Доказів оплати залишку суми боргу відповідач суду не надав.

Заперечення ПП «Навігатор-Агро» щодо відсутності заборгованості саме за договором від 16.05.2007Р. № 350-05-2007, колегією суддів до уваги не приймаються.

Дії позивача, щодо самостійного визначення напрямку зарахування отриманих сум в рахунок погашення існуючих зобов’язань покупця, є правомірними, оскільки вони передбачені умовами п. 6.1 спірного договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 380.000,00грн. (415.610,51грн. – 35.610,51грн. = 380.000,00грн.) обґрунтованими, оскільки вони є правомірними та документально доведеними.

Порушення зобов’язання, згідно статті 610 ЦК України – є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 8.4 Договору сторони передбачили відповідальність Покупця у вигляді штрафу у розмірі 7% від вартості неоплаченого товару у випадку несплати або несвоєчасної оплати товару. Оскільки судом встановлено неналежне виконання зобов’язання за договором купівлі-продажу на суму 415.610,51грн., стягненню підлягає штраф у розмірі 29.092,74грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції за період жовтень - грудень 2007р. у сумі 30.639,81грн. та 3% річних в сумі 3.612,48грн. за період з 01.10.2007р. по 14.01.2008р., є обґрунтованими і правомірно задоволені в повному обсязі.

Сплата пені передбачена сторонами у пункті 8.2 договору, відповідно до якого, за прострочення виконання зобов'язання покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі 0,08% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В даному випадку, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені в розмірі 19.311,66грн. за період з 01.10.2007р. по 14.01.2008р. Факт порушення зобов'язання відповідачем доведено, пеня в сумі 19.311,66грн. розрахована позивачем вірно, а тому підлягає стягненню.

Стосовно вимог позивача про стягнення суми збитків у розмірі 18.000,00грн., нарахованих на підставі договору від 10.01.2008р. №01/01/08 про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт, колегія суддів вказує на наступне:

В розумінні статті 2 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Статтями 224 Господарського кодексу України та 623 Цивільного кодексу України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Приймаючи до уваги викладене та приписи статей 610, 611 ЦК України, слід зазначити, що відшкодування збитків є одним із правових наслідків порушення зобов'язання, мірою відповідальності. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Головною умовою відшкодування збитків, відповідно до статті 226 ГК України, є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин.

При цьому, притягнення до відповідальності можливо лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад правопорушення, який є підставою правової відповідальності.

Відповідно до статей 614, 623 ЦК України, обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язанням і завданими збитками і їх розмір, покладений на кредитора. Доведення факту відсутності вини, покладений на боржника.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду, що позивачем не доведено необхідності понесення позивачем витрат на оплату юридичних послуг і саме у такому розмірі, а також наявності прямого причинного зв'язку між понесеними витратами та діями відповідача. Представництво інтересів сторони у господарському суді іншими, ніж зазначено у частинах 1, 2 статті 28 ГПК України, особами не носить обов'язкового характеру і пов'язано лише з волевиявленням самої сторони. Віднесення до збитків витрат позивача, пов'язаних з отриманням юридичних послуг, не можна розцінювати як збитки в розумінні статей 224, 225 ГК України, оскільки ці витрати не мають обов'язкового характеру і не знаходяться в причинному зв'язку.

Далі, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що господарським судом не було надано оцінки факту наявності у позивача видаткової накладної від 04.06.2007р, яка відповідачем не була отримана та останнім не підписувалась. Доводи відповідача колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в рішенні господарського суду по даній справі, це питання розглянуто та з’ясовано, що між сторонами маються розбіжності щодо отримання соняшника на суму 761.378.40грн.. а саме: позивач посилається на накладну №РН-КИ00635 від 04.06.2007р., відповідач надав накладну №РН-КИ00635 від 23.05.2007р. Вказані накладні мають однакове найменування товару, його кількість, суму та видані в межах строку дії довіреності серії ЯНФ №932482 від 25.05.2007р. (з 25.05.2007р. по 15.06.2007р.), а тому суд визнав ці суперечності такими, що не впливають на суть спору, оскільки факт отримання вказаного в накладній товару як по кількості так і за вказаною вартістю відповідач визнав.

Твердження відповідача про ігнорування позивачем вимог господарського суду, щодо надання актів звірки окремо по договорам не відповідають дійсності. Позивач в судовому засіданні пояснив, що при наявності п'яти договорів з відповідачем та при порушенні відповідачем платіжної дисципліни, позивач провів на підставі договору зарахування платежів відповідним листом. На підставі даного зарахування бухгалтерія позивача не може надати акт звірки взаєморозрахунків по кожному з договорів окремо. В даній ситуації можливо було лише надати розгорнутий акт звірки з відповідачем по всім господарським операціям, що відбувалися між контрагентами. Такий акт звірки був надісланий відповідачу. Відповідач даний акт підписав та надав в судове засідання суду першої інстанції.

Порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не вбачається. Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Навігатор-Агро» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.04.2008р. у справі № 20/103/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді Коробка Н.Д.

Колодій Н.А. Яценко О.М.