КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2008                                                                                           № 14/96

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Синиці О.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Колобова І.Є. (довір. № 106/07/08 від 08.07.08р.) відповідача - Рудь О.Ф. (довір. № 677 від 07.08.07р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Чернігівське лісове господарство"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.05.2008

у справі № 14/96 (Книш Н.Ю.)

за позовом                               ВАТ "Страхове товариство "Гарантія"

до                                                   Державного підприємства "Чернігівське лісове господарство"

про                                                  стягнення 17251,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 29.05.08р. № 14/96 задоволено позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія”, стягнуто з Державного підприємства „Чернігівське лісове господарство” на користь Відкритого акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія” 17 251,70 грн. несплаченого страхового платежу, 172,51 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що згідно статті 18 Закону України „Про страхування” договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування, що кореспондується з приписами статті 983 Цивільного кодексу України, згідно яких договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Сторони у пункті 5.1 договору встановили, що він набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до закінчення терміну дії страхових полісів, укладених (оформлених) між страхувальником і страховиком на умовах договору. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору страхування страхові поліси видаються страхувальнику на наступний день після дати підписання цього договору. Поліси набувають чинності з 24.10.06р. та діють по 23.10.07 (включно).

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що договір страхування № 2-219-53/06 від 18.10.06р., укладений між сторонами, не набрав чинності, а відповідач може бути звільнений від оплати отриманої ним послуги страхування.

Обов’язок страхувальника своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором, закріплений у статті 989 Цивільного кодексу України та у пункті 7.3.4 договору.

Судом не прийнято до уваги доводи відповідача, що має місце дострокове припинення договору з причин несплати страхових внесків, оскільки відповідно до пункту 5.9 договору дія договору страхування може бути достроково припинена за вимогою страхувальника або страховика у випадках та порядку передбаченому законом.

Частина 2 статті 997 Цивільного кодексу України передбачає право, а не обов’язок позивача відмовитися від договору страхування, якщо страхувальник прострочив внесення страхового платежу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Державне підприємство „Чернігівське лісове господарство” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.05.08р. та прийняти нове, яким відмовити ВАТ „Страхове товариство „Гарантія” у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що відповідно до статті 983 Цивільного кодексу України договір страхування набуває чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу. Частина 1 статті 598 даного кодексу передбачає, що зобов’язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах передбачених законом, або договором. Так згідно пункту 5.8 укладеного сторонами договору має місце дострокове припинення договору з причин несплати страхових внесків. Жодних дій спрямованих на виконання зобов’язань за договором № 2-219-53/06 від 18.10.06 р. з боку ДП „Чернігівське лісове господарство” вчинено не було, про що свідчить відсутність оплати частини першого внеску, необхідного для набрання чинності полісами. А згідно пункту 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України правовим наслідком порушення зобов’язання є його припинення внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено законом або договором. Договір страхування мав бути припиненим, а поліси анульовані, так як згідно статті 997 Цивільного кодексу України, пункту 3 статті 28 закону України „Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” – договір страхування припиняється у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред’явлення такої вимоги страхувальнику, тобто позивач мав вчасно відслідковувати наявність оплати, а в разі відсутності оплати, після виставлення вимоги про оплату мав розірвати договір і анулювати поліси, що не було зроблено.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне:

18.10.06р. між Відкритим акціонерним товариством „Страхове товариство           „Гарантія” і Державним підприємством „Чернігівське лісове господарство” укладено договір № 2-219-53/06 обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 1.1 даного договору предметом договору є обов’язкове страхування страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника, відповідно до Закону України „Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 договору об’єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов’язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров’ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпечених транспортних засобів, список яких наведений у додатку № 1 до договору страхування.

Пункт 4.5 даного договору передбачає, що загальна сума страхового платежу до сплати страхувальником становить 17 251,70 грн. та підлягає сплаті наступним чином: 4 312,93грн. – до 18.11.06р.; 4 312,93 грн. – до 18.01.07р.; 4 312,92 грн. – до 18.04.07р.; 4 312,92 грн. – до 18.07.07р.

21.03.08р. Відкрите акціонерне товариство „Страхове товариство „Гарантія” звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Державного підприємства „Чернігівське лісове господарство” страхових платежів у розмірі 17 251,70 грн.

Відповідно до пункту 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є, зокрема договори та інші правочини. Стаття 626 даного Кодексу визначає цивільно-правовий договір як домовленість (угоду) сторін, спрямовану на досягнення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Договір являє собою правову форму, у яку втілюються узгоджені волевиявлення сторін, спрямовані на досягнення певного правового результату.

Стаття 979 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов’язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (Страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування є двостороннім. У разі укладення договору відповідні права та обов’язки виникають, як у страхувальника так і у страховика. Цей договір є оплатним, оскільки страхувальник сплачує страхову премію, а страховик – несе ризик настання страхового випадку, а при наявності останнього здійснює страхову виплату. Договір страхування є реальним.

Відповідно до статті 18 Закону України „Про страхування” договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Така ж позиція висвітлена у статті 983 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 5.1 договору страхування № 2-219-53/06 передбачає, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до закінчення терміну дії страхових полісів, укладених (оформлених) між страхувальником і страховиком на умовах цього договору.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.10.06р. до договору страхування страхові поліси видаються страхувальнику на наступний день після дати підписання цього договору. Поліси набувають чинності з 24.10.06р. та діють по 23.10.07р.

Пунктом 7.1.1 договору встановлений обов’язок страховика видати страхувальнику не пізніше 3-х днів після одержання страхового платежу страховий поліс, а пунктом 7.3.4 передбачено обов’язок страхувальника своєчасно і в повному обсязі сплатити страховий платіж, зазначений в пункті 4.5 договору. Відповідальність страховика щодо відшкодування шкоди, заподіяної особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до цього договору, життю, здоров’ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, починається, згідно пункту 5.2 договору, з дати, зазначеної у страховому Полісі, але не раніше дня, наступного за датою зарахування страхового платежу на поточний рахунок страховика.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Страховий захист майнових інтересів Державного підприємства „Чернігівське лісове господарство” не здійснювався і страховик не ніс ризик настання страхового випадку, оскільки страхувальником страхові платежі не сплачені, а відповідно до пункту 5.2 договору відповідальність страховика щодо відшкодування шкоди, починається не раніше дня, наступного за датою зарахування страхового платежу на поточний рахунок страховика.

Враховуючи викладене судова колегія прийшла до висновку про дострокове припинення дії договору, оскільки відповідно до статті 3 Закону України „Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров’ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 28 Закону України „Про страхування” передбачені підстави припинення дії договору, зокрема несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмової вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред’явлення такої вимоги страхувальнику.

Позивачем направлено відповідачу лист № 307/07 від 31.07.07р. з вимогою сплатити страховий платіж по договору № 2-219-53/06 від 18.10.06 до 10.08.07р.

Згідно норм статті 997 Цивільного кодексу України своєчасне внесення страхових платежів є головним обов’язком страхувальника. У відповідності зі статтею 983 даного Кодексу договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу. Таким чином, несплата страхового платежу є безумовною підставою для припинення договору або для того, щоб вважати його таким, що не набрав чинності.

Оскільки договір № 2-219-53/06 обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів припинив свою дію, у суду першої інстанції відсутні підстави для стягнення з відповідача 17 251,70 грн. страхового платежу, а тому рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.05.08р. у справі № 14/96 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити апеляційну скаргу Державного підприємства „Чернігівське лісове господарство”.

2. Скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.05.08р. у справі № 14/96.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія”.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія” (м. Київ, Печерський узвіз, 3 ) на користь Державного підприємства „Чернігівське лісове господарство” (м. Чернігів, вул. О. Молодчого, 18, ) 86,26 грн. державного мита за подачу апеляційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Чернігівської області.

6. Матеріали справи № 14/96 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Синиця О.Ф.

Пашкіна С.А.

30.07.08 (відправлено)