СУД
Постанова

Іменем України

19
травня 2008 року

Справа
№ 5020-5/070

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Котлярової
О.Л.,

суддів                                                                      Антонової
І.В.,

Лисенко В.А.,

за участю
представників сторін:

представник позивача -  ОСОБА_2, довіреність №  707
від 04.02.08;

представник відповідача -  Гатіятуллін Ерік Дамірович, довіреність
№  407
від 06.02.08;

представник відповідача -  Севастопольської міської ради - не з'явився;

представник третьої особи -
Комунального підприємства Севастопольської міськой Ради "Аррікон" -
не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу
Фонду комунального майна Севастопольської міської ради на рішення
господарського суду міста Севастополя (суддя Євдокимов І.В.) від 1 квітня 2008
року у справі № 5020-5/070

за
позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Фонду
комунального майна Севастопольської міської ради (вул. Луначарського, 5,
Севастополь, 99011)

Севастопольської
міської ради (вул. Леніна, 3, Севастополь, 99011)

третя
особа:  Комунальне підприємство Севастопольської
міської ради "Аррікон"  (вул.
Адм. Октябрьського, 8-2, Севастополь, 99011)

про
визнання права на приватизацію

ВСТАНОВИВ:

Позивач
- суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1- звернувся до господарського суду
міста Севастополя із позовом до Фонду комунального майна Севастопольської міської
Ради та Севастопольської міської ради
про визнання незаконними дій Фонду комунального майна Севастопольської
міської Ради по розгляду заяви про включення частини об'єкту - котельної (літ.
Б) площею 204,3 кв.м., трансформаторної підстанції (літ. Д) площею 22,90 кв.м.,
КПП - майстерень (літ. Е) площею 55,2 кв.м., мощіння (літ. №1) площею 780,0
кв.м., розташованих за адресою: м. Севастополь, вул. Гідрографічна, 10 до
переліку об'єктів, які підлягають приватизації. Позивач також просив визнати за
ним право на проведення приватизації частини об'єкту - котельної (літ. Б)
площею 204,3 кв.м., трансформаторної підстанції (літ. Д) площею 22,90 кв.м.,
КПП - майстерень (літ. Е) площею 55,2 кв.м., мощіння (літ. №1) площею 780,0
кв.м., розташованих за адресою: м. Севастополь, вул. Гідрографічна, 10 шляхом
викупу.

Уточнивши
позовні вимоги, позивач просив суд зобов'язати Севастопольську міську Раду
розглянути та прийняти рішення про включення об'єкту комунальної власності -
частини об'єкту - котельної (літ. Б) площею 204,3 кв.м., трансформаторної
підстанції (літ. Д) площею 22,90 кв.м., КПП - майстерень (літ. Е) площею 55,2
кв.м., мощіння (літ. №1) площею 780,0 кв.м., розташованих за адресою: м.
Севастополь, вул. Гідрографічна, 10 до переліку об'єктів, що підлягають приватизації,
а також визнати незаконним рішення сесії Севастопольської міської Ради № 359
від 11.12.2002 „Про затвердження Переліку об'єктів культурної спадщини,
соціально значущих для міста (у тому числі не житлових приміщень, займаних
ними), які відносяться до комунальної власності, приватизація яких не
допускається, а також рішення Севастопольської міської Ради № 1926 від
15.05.2007 „Про внесення доповнень та змін до рішення Севастопольської міської
Ради № 359 від 11.12.2002 „Про затвердження Переліку об'єктів культурної
спадщини, соціально значущих для міста (у тому числі не житлових приміщень,
займаних ними), які відносяться до комунальної власності, приватизація яких не
допускається" в частині включення до переліку об'єктів, які не підлягають
приватизації частини об'єкту - котельної (літ. Б) площею 204,30 кв.м.,
трансформаторної підстанції (літ. Д) площею 22,90 кв.м., КПП - майстерень (літ.
Е) площею 55,2 кв.м., мощіння (літ. №1) площею 780,0 кв.м., розташованих за
адресою: м. Севастополь, вул. Гідрографічна, 10.

Рішенням
господарського суду міста Севастополя
від 01 квітня 2008 року у справі № 5020-5/070 (суддя І.В. Євдокимов)
позов задоволено у повному обсязі.

Не
погодившись з вказаним судовим актом, відповідач -Фонд комунального майна
Севастопольської міської ради -звернувся до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить  рішення суду скасувати, вважаючи його
необґрунтованим, незаконним та таким, що не відповідає обставинам справи.

Доводи
заявника викладені більш детально в апеляційній скарзі.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Латиніна
О.А. від 19 травня 2008 року у зв'язку із зайнятістю  у іншому судовому процесі суддю Дугаренко
О.В. замінено на суддю Лисенко В.А.

Судова
колегія, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, визнає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як
вбачається із матеріалів справи, 21.05.2004 між державним комунальним
підприємством "Аррікон", правонаступником якого є Комунальне
підприємство Севастопольської міської Ради "Аррікон" (Орендодавець)
та позивачем (Орендар) укладений договір оренди нерухомого майна № 217,
відповідно до якого позивачу передано в оренду нерухоме майно - частини
домоволодіння: котельної (літ. Б) площею 225,3 кв.м., трансформаторної
підстанції (літ. Д) площею 22,90 кв.м., КПП - майстерень (літ. Е) площею 55,2
кв.м., мощіння (літ. №1) площею 780,0 кв.м., розташованих за адресою: м.
Севастополь, вул. Гідрографічна, 10.
Термін дії договору встановлений до 06.04.2005.

20.04.2005
сторони уклали договір № 277 у новій редакції на строк до 06.04.2009, згідно
якого орендоване майно складається із котельної (літ. Б) площею 204,30 кв.м.,
трансформаторної підстанції (літ. Д) площею 22,90 кв.м., КПП - майстерень (літ.
Е) площею 55,2 кв.м., мощіння (літ. №1) площею 780,0 кв.м., розташованих за
адресою: м. Севастополь, вул. Гідрографічна, 10.

Балансова
вартість об'єкту оренди станом на 01.04.2005 складала 30321,00 грн.

Позивач
звернувся до Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської
міської державної адміністрації з заявою про отримання згоди на проведення
капітального ремонту об'єкту.

Наказом
начальника Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської
міської державної адміністрації № 441 від 21.07.2004 дозволено проведення
капітального ремонту в сумі 87774,00 грн., а також, 06.12.2004 згідно з наказом
№ 793 від 06.12.2004 дозволені роботи на суму 196932,00 грн. в нежитловому
приміщенні по вул. Гідрографічна, 10 орендарем за рахунок власних коштів,
орендатора зобов'язано надати до управління по закінченню ремонтних робіт акт
приймання виконаних робіт (т. 1 а.с. 62-63).

Як
вбачається з аудиторського висновку від 21.12.2004 аудиторської фірми
„Бізнес-Аудит", позивачем було здійснено фінансування всіх робіт з
поліпшення орендованого майна, що неможливо відокремити від орендованого майна
без заподіяння йому шкоди за рахунок власних коштів в сумі 59222,40 грн. (т. 1
а.с. 52-54).

Наказом
начальника Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської
міської державної адміністрації № 522 від 01.07.2005 узгоджений обсяг
невіддільних поліпшень в сумі 229499,49 грн., здійснених орендарем за рахунок
власних коштів.

Таким
чином, вартість невід'ємних поліпшень, які були виконані позивачем перевищує 25
% від остаточної вартості об'єкту оренди.

Позивач
у грудні 2005 року звернувся до Фонду комунального майна із заявою про
включення до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу частини
домоволодіння: котельної (літ. Б) площею 204,3 кв.м., трансформаторної
підстанції (літ. Д) площею 22,90 кв.м., КПП - майстерень (літ. Е) площею 55,2
кв.м., мощіння (літ. №1) площею 780,0 кв.м., розташованих за адресою: м.
Севастополь, вул. Гідрографічна, 10.

21.02.2004
за вих. № 188 Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради повідомив
позивача про те, що заява про включення до переліку об'єктів, що підлягають
приватизації шляхом викупу частини домоволодіння, розташованого за адресою: м.
Севастополю вул. Гідрографічна, 10, буде розглянута Севастопольською міською
Радою при формуванні Програми оптимізації структури комунального майна та
підвищення ефективності його використання на період 2007 року.

У
подальшому, листом за вих. № 1866 від 11.06.2007 відповідач повідомив
позивачеві про відмову в задоволенні його заяви про включення до переліку
об'єктів, що підлягають приватизації домоволодіння, розташованого за адресою:
м. Севастополь вул. Гідрографічна, 10, мотивуючі відмову тим, що вказані приміщення
підпадають до переліку об'єктів, що не підлягають приватизації на підставі
рішення Севастопольської міської Ради № 1926 від 15.05.2007 "Про внесення
доповнень та змін до рішення міської Ради № 359 від 11.12.2002 "Про
затвердження переліку об'єктів культурної спадщини та об'єктів соціально
значимих для міста (у тому числі нежитлових приміщень, що займані ними), які
відносяться до комунальної власності, приватизація яких не допускається".

Відповідно
до положень статті 7 Закону України "Про приватизацію державного
майна" № 2163-ХП від 04.03.1992 (з подальшими змінами і доповненнями)
державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна
України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах,
органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему
державних органів приватизації в Україні.

Статтею  1 Закону України "Про приватизацію
державного майна" встановлено, що приватизація державного майна - це
відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить
Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть
бути покупцями відповідно до вказаного Закону, з метою підвищення
соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на
структурну перебудову економіки України.

Апелянт
необгрунтовано стверджує, що судом першої інстанції порушені норми
матеріального права, які регулюють право володіння  та користування власністю, зокрема
комунальної.

Згідно
з частиною 4 статті 3 Закону України "Про приватизацію державного
майна", відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється
положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється
органами місцевого самоврядування. Продаж майна, що є у комунальній власності,
здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами. Зазначені органи
діють у межах повноважень, визначених відповідними місцевими радами, та є їм
підпорядкованими, підзвітними та підконтрольними.

Згідно
зі статтею 8 вказаного Закону покупцями об'єктів приватизації можуть бути:
юридичні особи, зареєстровані на території України.

Відповідно
до частини 1 статті  7 Закону України
„Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)"
Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим,
місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів,
які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної
Республіки Крим та комунальній власності.

Рішенням
Севастопольської міської Ради № 339 від 12.11.2002 затверджено Положення про
Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради, пунктами 6.19, 6.20
якого передбачено, що Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради
організує програму приватизації, є органом приватизації по об'єктам права комунальної
власності від імені та за дорученням ради, укладає договори купівлі-продажу,
здійснює контроль їх виконання.

Згідно  матеріалів справи, позивачу на підставі
договору оренди надано у оренду частину домоволодіння: котельна (літ. Б) площею
204,3 кв.м., трансформаторна підстанція (літ. Д) площею 22,90 кв.м., КПП -
майстерня (літ. Е) площею 55,2 кв.м., мощіння (літ. №1) площею 780,0 кв.м.,
розташованих за адресою: м. Севастополь, вул. Гідрографічна, 10, від викупу
цього приміщення позивач не відмовлявся.

Відповідно
до статті 4 Закону України "Про приватизацію державного майна"
державна програма приватизації визначає цілі, пріоритети та умови приватизації,
розробляється Фондом державного майна України і затверджується Верховною Радою
України.

Згідно
з пунктом 51 Державної програми приватизації на 2000 - 2002 роки, затвердженою
Законом України "Про Державну програму приватизації" у разі прийняття
рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди,
приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за
згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого
майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому
шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням
зносу) вартості майна (будівлі,
споруди,  приміщення).  Оцінка вартості  об'єкта приватизації у цьому разі
здійснюється із застосуванням експертної оцінки. Таке ж право одержує орендар у
разі прийняття рішення про приватизацію відповідно до законодавства України.

Крім
того, Фондом комунального майна Севастопольської міської Ради позивачу були
надані дозволи на проведення невідокремлених поліпшень нерухомого майна,
розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Гідрографічна, 10.

Як
вбачається із матеріалів справи, Фонд комунального майна Севастопольської
міської Ради, відмовляючи позивачу, посилається на рішення Севастопольської
міської Ради № 1926 від 15.05.2007 „Про внесення доповнень та змін до рішення
Севастопольської міської Ради № 359 від 11.12.2002 „Про затвердження Переліку
об'єктів культурної спадщини, соціально значущих для міста (у тому числі не
житлових приміщень, займаних ними), які відносяться до комунальної власності,
приватизація яких не допускається" в якому Севастопольська міська Рада
признала спірний об'єкт, таким, що не підлягає приватизації.

Проте,
вказане рішення прийнято після того, як Фонд комунального майна
Севастопольської міської Ради узгодив, а позивач здійснив поліпшення
орендованого майна більш ніж на 25%, тобто придбав право на приватизацію шляхом
викупу.

Отже,
суд першої інстанції правильно вказує на те, що таки дії Фонду комунального
майна Севастопольської міської Ради порушують права позивача, а також, вимоги
діючого законодавства України.

Статтею  2 Закону України „Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)" встановлено, що об'єктами малої
приватизації є: цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств,
віднесених Державною програмою приватизації до групи А; окреме індивідуально визначене
майно; об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти.

Згідно
з пунктом З частини  2 статті 2 Закону
України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" не можуть бути об'єктами малої приватизації будівлі (споруди,
приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та
історичну цінність і перебувають під охороною держави.

Відповідно
до пункту 5 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)" не підлягають приватизації визначені у встановленому
порядку спеціалізовані підприємства торгівлі, що обслуговують виключно
громадян, які мають пільги згідно з чинним законодавством.

Згідно
зі статтею 6 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)" заклади культури, приміщення та будівлі
соціально-побутового призначення, споруджені за рахунок коштів державних
підприємств, які обслуговують населені пункти, райони чи мікрорайони у містах,
громадські організації або певні професійні (виробничі) колективи можуть бути у
встановленому порядку виключені з переліку об'єктів малої приватизації за
рішенням Фонду державного майна України, його регіональних відділень та
представництв у районах та містах, Фонду майна Автономної Республіки Крим та
його представництв, а також за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, місцевих Рад відповідного рівня.

Відповідно
до пункту 2 статті  5 вказаного Закону,
приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також
казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення,
відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним
видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що  мають загальнодержавне значення.

Рішенням
Конституційного Суду України від 13.12.2000 по справі № 1-16/2000 щодо
офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)"
зазначено, що положення частин першої, третьої статті 7 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" щодо ініціативи покупців про включення відповідного майна
до переліку об'єктів, що підлягають приватизації треба розуміти як право
покупця пропонувати проведення приватизації конкретного об'єкта малої
приватизації у вказаний ним спосіб, зокрема шляхом викупу.

Пропозиція
покупця щодо способу приватизації підлягає розгляду у визначений законом строк,
але вона не є обов'язковою для органів, які визначають або затверджують
переліки об'єктів малої приватизації, за винятком випадків, передбачених
статтею 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" та іншими законами.

Виходячи
з того, що спосіб приватизації визначає орган, який затверджує переліки
об'єктів малої приватизації, положення частини 5 статті 7 Закону слід
розуміти таким чином, що орган приватизації, який отримав заяву від покупця,
зобов'язаний розглянути її та в разі відсутності підстав для відмови включити
конкретне підприємство до переліку об'єктів, що підлягають приватизації у
встановлений спосіб, або відмовити у приватизації.

Апелянт
стверджує, що оскаржені рішення не можуть суперечити нормам діючого
законодавства, оскільки прийняття таких рішень прямо передбачене законом.

Проте,
судова колегія даний довід не приймає та вважає за необхідне зауважити, що на
момент звернення позивача із заявою про приватизацію приміщення та протягом
строку, в який відповідачі повинні були здійснити відповідні дії, ніяких обмежень
щодо приватизації будинку № 10 по вул. Гідрографічна міста Севастополя не
існувало, позивач мав право на приватизацію шляхом викупу приміщень, які
знаходились у нього в оренді.

За таких обставин, суд
апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись статтями 101,
103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду
комунального майна Севастопольської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Севастополя від 01 квітня 2008 року у справі № 5020-5/070 залишити без
змін.

Головуючий
суддя
О.Л. Котлярова

Судді
І.В. Антонова

В.А. Лисенко