ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№ 5/499-06

Доповідач
-суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у
складі  колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Шевчук С.Р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1

на рішення           господарського
суду Сумської області від 19.10.2007р.

та постанову           Харківського апеляційного
господарського суду від 15.01.2008р.

у справі
№ 5/499-06

господарського суду                              Сумської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства

"Охтирський
пивоварний завод"

до          Приватного
підприємця ОСОБА_1

про          стягнення 43 727,13 грн.

за участю представників:

позивача -          Цібової В.М., Друговської О.М.,
Дульської Ю.В.

відповідача -                                         не
з"явились

ВСТАНОВИВ:

У вересні місяці 2006 року Відкрите
акціонерне товариство "Охтирський пивоварний завод" звернулось до
господарського суду Сумської області з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за отриману продукцію у розмірі 12 804,53 грн.,
вартості неповернутої тари у розмірі 29 853,60 грн. та судових витрат.

Вподальшому позивач неодноразово
зменшував розмір заявлених позовних вимог та у зв`язку із повною оплатою
відповідачем отриманої продукції просив суд стягнути з останнього 24 622,56
грн. вартості неповернутої тари.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням господарського
суду Сумської області від 19.10.2007 року (суддя Миропольський С.О.), залишеним
без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від
15.01.2008 року (судді: Демченко В.О., Такмаков Ю.В., Барбашова С.В.), позов
задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_1 на користь
Відкритого акціонерного товариства "Охтирський пивоварний завод" ПДВ
в сумі 4 583,75 грн., 22 918,75 грн. боргу та судові витрати.

В касаційній скарзі Приватний
підприємець ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої та постанову
апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 1119
ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має
право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення,
коли суд визнає, що рішення або постанова господарського суду прийняті з
дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Матеріали справи свідчать про те,
що суди першої та апеляційної інстанцій повно та об'єктивно розглянули в
судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідили подані, в
обґрунтування своїх вимог і заперечень, докази сторін.

Як встановлено господарськими
судами попередніх інстанцій, 03.01.2006 року між сторонами укладено договір
купівлі -продажу продукції, за яким позивач продавав відповідачу продукцію, а
обов`язком відповідача, в свою чергу, була оплата її вартості та повернення
тари багаторазового використання на умовах, визначених у розділі 2 цього
договору.

Положеннями розділу 2 вказаного
договору передбачено обов"язок відповідача повернути позивачу тару в
термін не більше 30 діб з дня отримання продукції, а кеги -в термін не більше
20 діб.

Крім цього, у розділі 3 цього ж
договору сторони домовились проводити щомісячну звірку розрахунків за
відвантажену продукцію по тарі з ПДВ та кегам.

У зв"язку з неповерненням
відповідачем тари, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення її
вартості у розмірі 22 918,75 грн. та ПДВ у розмірі 4 583,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій прийшли до висновку про наявність факту заборгованості
відповідача перед позивачем за неповернуту тару згідно накладних 9825, 9472,
9103, 8481, 8275, 8075 за червень  2006
року.

При цьому, місцевий та апеляційний
господарські суди обгрунтовано не прийняли наданий відповідачем на
підтвердження факту відсутності заборгованості акт звірки розрахунків від
20.10.2006 року, який підписаний неуповноваженими особами та не завірений
печаткою підприємства.

Згідно статтей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином  відповідно
до умов договору  та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 цього ж Кодексу
передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, відшкодування
збитків.

Таким чином, при покладенні на
відповідача обов"язку щодо сплати вартості тари, суди попередніх інстанцій
повністю з"ясували усі обставини, встановивши, при цьому, факт
неповернення її позивачу відповідачем, який не надав належних письмових доказів
повернення тари по пред"явленим для сплати накладним відповідно до умов
договору, внаслідок чого обгрунтовано дійшли висновку про задоволення позовних
вимог.

З даними висновками апеляційного
суду повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України,
оскільки вони відповідають положенням ст. 84 ГПК України та вимогам, що
викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11
“Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Твердження скаржника про порушення
і неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення та
постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи
скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1  залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Сумської області від 19.10.2007р. та постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 15.01.2008р. у справі № 5/499-06 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

С.Р. Шевчук