ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р.

№ 12/295

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕКО ГРУП”, м. Біла Церква Київської області (далі –ТОВ “ТЕКО ГРУП”)

на рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2008 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2008

зі справи № 12/295

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕКО” ТОВ, м. Біла Церква Київської області (далі –ТОВ “ТЕКО” ТОВ)

до ТОВ “ТЕКО ГРУП”

про зобов’язання припинити використання фірмового найменування.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ТОВ “ТЕКО” ТОВ –Семеняки В.В.,

ТОВ “ТЕКО ГРУП” –Нацика І.О.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “ТЕКО” ТОВ звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про зобов’язання ТОВ “ТЕКО ГРУП” припинити використання у господарській діяльності, в тому числі в найменуванні відповідача, словесного позначення “ТЕКО”, що є схожим з комерційним найменуванням позивача, та змінити найменування відповідача шляхом його перереєстрації.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.04.2008 (суддя Прокопенко Л.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 (колегія суддів у складі: суддя Андрієнко В.В. –головуючий, судді Малетич М.М., Студенець В.І.), позов задоволено: ТОВ “ТЕКО ГРУП” зобов’язано припинити використання в господарській діяльності, в тому числі в найменуванні товариства, словесного позначення “ТЕКО”, а також внести відповідні зміни до статуту цього товариства та надати відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців. Судові акти мотивовано обов’язком відповідача припинити використання в його найменуванні словесного позначення “ТЕКО”, оскільки таке використання вводить в оману споживачів щодо товарів, які реалізує позивач, та послуг, які ним надаються.

ТОВ “ТЕКО ГРУП” звернулося до Вищого господарського суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів у даній справі, а останню передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Зокрема, в касаційній скарзі зазначено, що:

-          господарськими судами у даній справі не надано належної оцінки тому факту, що згідно з наявним у матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців двадцять сім юридичних осіб у своєму найменуванні використовують позначення “ТЕКО”, при цьому частина з них має організаційно-правову форму “товариство з обмеженою відповідальністю”, внаслідок чого невірно застосовано приписи частини другої статті 489 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) і зроблено помилковий висновок про наявність у позивача пріоритету щодо використання його фірмового найменування; крім того, господарські суди вирішили спір, що стосується прав та обов’язків осіб, яких не було залучено до участі в справі, а саме згаданих двадцяти семи юридичних осіб, що використовують у своєму найменуванні позначення “ТЕКО”;

-          господарські суди дійшли помилкового висновку про тотожність найменувань позивача та відповідача, оскільки згідно з чинним на момент державної реєстрації ТОВ “ТЕКО ГРУП” Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” підставою для відмови у державній реєстрації юридичної особи було визначено наявність у Єдиному реєстрі юридичної особи або фізичної-особи підприємця, найменування якого тотожне найменуванню особи, яка має намір зареєструватися;

-          судом першої інстанції порушено приписи статті 16 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) щодо підсудності даної справи.

Перевіривши на підставі встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Попередніми судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- 20.12.1995 ТОВ “ТЕКО” ТОВ було видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи АОО № 676776;

- 20.02.2006 відділом державної реєстрації Білоцерківської міської ради проведено перереєстрацію цієї юридичної особи;

- 26.11.2005 ТОВ “ТЕКО Груп” видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи АОО № 676858; 25.01.2006 проведено реєстрацію змін до установчих документів цього товариства;

- комерційним найменуванням в даному випадку є частина назви юридичної особи як позивача так і відповідача, яке використовувалося сторонами з моменту їх реєстрації, при цьому позивач має пріоритет на використання фірмового найменування;

- засновником ТОВ “ТЕКО Груп” є колишній засновник і учасник –“ТОВ “ТЕКО” ТОВ”;

- згідно з висновком від 03.08.2007 № 4360 призначеної в справі судової експертизи:

повне комерційне (фірмове) найменування відповідача “товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕКО Груп” і його скорочене комерційне (фірмове) найменування –“ТОВ “ТЕКО Груп” є схожими настільки, що їх можна сплутати, з повним комерційним (фірмовим) найменуванням позивача –“товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕКО” ТОВ” і скороченим комерційним найменуванням позивача –“ТОВ “ТЕКО” ТОВ”;

“комерційне найменування “товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕКО Груп” (ТОВ “ТЕКО Груп”) може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари та надає послуги під комерційним найменуванням “товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕКО” ТОВ” (ТОВ “ТЕКО” ТОВ);

-          в ході зазначеного експертного дослідження було встановлено, що: комерційні (фірмові) найменування позивача та відповідача містять тотожні основні частини, які вказують на їх організаційно-правову форму –“товариство з обмеженою відповідальністю, ТОВ”, тотожні розрізняльні елементи (обов’язкова допоміжна частина) - “ТЕКО”, а слова “ТОВ“ та “ГРУП” (факультативна допоміжна частина) є суттєво схематично схожими;

- крім того, в мотивувальній частині висновку експерта зазначено, що: позивач і відповідач діють переважно в однакових сферах господарської діяльності, виробляють однорідні товари та надають однорідні послуги; відтак, у випадку одночасного використання позивачем і відповідачем на ринку України їх комерційних найменувань виникає ймовірність виникнення у споживачів продукції (послуг), що випускаються (надаються) підприємствами з такими найменуваннями, уявлення про спільне комерційне джерело їх походження; комерційне (фірмове) найменування “товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕКО Груп”, ТОВ “ТЕКО Груп” може викликати асоціативне уявлення у споживачів про позивача.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про наявність підстав для заборони відповідачеві використовувати в його господарській діяльності повного та скороченого фірмового найменування “товариство з обмеженою відповідальністю “ТЕКО Груп”, ТОВ “ТЕКО Груп”.

Відповідно до статті 8 Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року фірмове найменування охороняється в усіх країнах Союзу без обов’язкового подання заявки чи реєстрації і незалежно від того, чи є воно частиною товарного знака.

Системний аналіз глави 43 ЦК України, яка містить приписи щодо права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування, дозволяє дійти висновку, що різні юридичні особи не можуть мати однакові комерційні найменування за винятком випадку визначеного частиною четвертою статті 489 ЦК України.

Частиною четвертою статті 489 ЦК України встановлено, що особи можуть мати однакові найменування, якщо це не вводить в оману споживачів щодо товарів, які вони виробляють або реалізовують, та послуг, які ними надаються.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 490 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на комерційне найменування є, зокрема, право перешкоджати іншим особам неправомірно використовувати комерційне найменування, в тому числі забороняти таке використання.

З огляду на викладене попередні судові інстанції з урахуванням висновку судової експертизи та інших наявних у справі доказів обґрунтованого встановили, що комерційні (фірмові) найменування позивача та відповідача є однаковими, фірмове найменування відповідача вводить в оману споживачів щодо товарів, які реалізовують сторони зі справи, та послуг, які ними надаються, отже, дійшли правильного висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 16 ГПК України справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності розглядаються господарським судом за місцем вчинення порушення, а тому, з урахуванням здійснення діяльності відповідача з використанням комерційного найменування у місті Києві, доводи касаційної скарги про порушення господарськими судами правил підсудності не можуть бути взяті до уваги.

Посилання скаржника на наявність в Єдиному державному реєстрі інших суб’єктів господарювання, які використовують спірне фірмове найменування, можливий пріоритет цих суб’єктів щодо використання спірного фірмового найменування, а також на те, що спір зі справи стосується прав та обов’язків осіб, які не були залучені до участі в справі, є необґрунтованими, враховуючи, що предметом даного спору є порушення прав інтелектуальної власності позивача на фірмове найменування саме відповідачем, а не будь-якими іншими особами.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2008 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 зі справи № 12/295 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕКО ГРУП” –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов