ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2008 р.

Справа № 11/302-07-9224

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Тофана В.М.,

суддів: Журавльова О.О., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

Від позивача: Хахалін В.В., по дов.

Шинкаренко Ю.В., по дов.

Від відповідача: Пархоменко О.А., по дов.

Кульшик К.В., по дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської залізниці

на рішення господарського суду Одеської області від 31.03.2008 року

по справі № 11/302-07-9224

за позовом Одеської залізниці

до Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт”

про укладення додаткової угоди до договору

ВСТАНОВИВ:

Одеська залізниця (далі - позивач) звернулась у місцевий господарський суд з позовом до Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт” (далі –Порт - відповідач) про спонукання останнього укласти додаткову угоду до договору № ОД/М-05-819д-НЮ від 13.12.2005 р., укладеного між позивачем та відповідачем про обробку вагонів з вантажами. Свій позов Одеська залізниця обґрунтовує тим, що відповідно до Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, затверджених наказом Мінтранса України від 21.11.2000 р. № 644 і зареєстрованих у Мінюсті України 24.11.2000 р. № 875/5096, відповідачу 31.10.2007 р. було надіслано з супровідним листом два примірники проекту додаткової угоди до вказаного договору про зміну його пункту 6.8 –про час завантаження і вивантаження вагонів та пункту 6.9 –про час користуваннями вагонами на вантажному фронті і плати за їх користування та внесення в зв’язку з цим змін до Єдиного технологічного процесу (ЄТП) ДП „Одеський морський торговельний порт” та Одеської залізниці на станції Одеса –Порт. Цю додаткову угоду, як вказує далі позивач, відповідач повернув без підпису 16.11.2007 р. у зв’язку з відсутністю необхідності перегляду діючої редакції вказаних пунктів укладеного договору про обробку вагонів з вантажами, що на думку позивача, є порушення чинного законодавства, яке регулює вказані правовідносини між сторонами по укладеному договору і названих вище Правил.

У відзиві на позов і в доповненнях до нього Порт вважає його необґрунтованим, оскільки такі вимоги позивача суперечать нормам чинного законодавства і нормативно-правовим актам, що регулюють правові відносини між позивачем і відповідачем по укладеному між ними договору від 13.12.2005р. про обробку вагонів з вантажами і, зокрема, Господарському кодексу України (ст. 179), Статуту залізниць (ст. ст. 75,76), затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 р. № 457, затвердженим Мінтрансом України на підставі цього Статуту Правилам обслуговування залізничних під’їзних колій (п.п 2.1 і 3.9) і затвердженому Мінтрансом України додатку № 3 до п. 2.1 цих Правил –Примірному договору між залізницею та морським (річним) портом про обробку вагонів з вантажами.

Укладений між ними договір і, зокрема, запропоновані позивачем змінені п.п. 6.8 і 6.9 останнього про обробку вагонів з вантажами, як дальше зазначає відповідач, повністю відповідають названому Примірному договору, а тому відсутні підстави для їх зміни.

У процесі розгляду справи представник позивача у судових засіданнях 28.01.2008 р. і 12.02.2008 р. заявляв клопотання про припинення провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмету спору, яке судом 12.02.2008 р. у судовому засіданні було відхилено, що зазначено у протоколах судового засідання від 22.01.2008 р. і 12.02.2008 р. (а.с. 122, т. І і а.с. 4, т. ІІ). Крім того, 28.01.2008 р. позивачем було подано таке ж клопотання (про припинення провадження у справі в зв’язку з відсутністю предмету спору) у письмовій формі (а.с. 124, т. І).

Рішенням місцевого господарського суду від 31.03.2008 р. (суддя Власова С.Г.) у позові Одеській залізниці відмовлено з огляду на його необґрунтованість, тобто суд погодився з доводами відповідача у відзиві на позов і в доповненнях до нього.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення суду скасувати і припинити провадження у справі в зв’язку з відсутністю предмету спору, оскільки, як зазначає позивач, відповідачем порушений порядок укладення додаткової угоди до договору, встановлений чинним законодавством (ст. 179 ГК України) і нормативними актами (п. 71 Статуту залізниць України та розділами 2 і 3 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 (зі змінами).

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач посилається на її необґрунтованість з тих же підстав, що і у відзиві на позов.

Заслухавши представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, перевіривши правову оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи і правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, між позивачем і відповідачем укладено договір № ОД/М-05-819д-НЮ від 13.12.2005 р. про обробку вагонів з вантажами, строк дії якого встановлений сторонами до 31.12.2008 р.

31.10.2007 р. Одеська залізниця надіслала Порту з супровідним листом (а.с. 60, т. І) два примірники проекту додаткової угоди (а.с. 18, т. І) про зміну пункту 6.8 і 6.9 вказаного договору, які виклала в новій редакції і на підставі цього (внесених змін у названі вище пункту договору) зазначила в п. 3 цієї додаткової угоди, що вносяться зміни до Єдиного технологічного процесу роботи ДП „Одеський морський торговельний порт”, вказавши при цьому, що дане доповнення є невід’ємною частиною договору від 13.12.2005 р. № ОД/М-05-819д-НЮ.

Отримавши цю додаткову угоду до зазначеного договору, Порт 16.11.2007р. з супровідним листом за вих. 070/378 повернуло її оригінал Одеській залізниці без підпису з зазначенням в цьому листі, що Одеський порт не вбачає необхідності перегляду діючою редакції пунктів 6.8 і 6.9 вказаного договору про обробку вагонів з вантажами (а.с. 19, т. І), нічого не вказавши при цьому щодо пункту 3 цієї додаткової угоди до договору про внесення змін до Єдиного технологічного процесу (ЄТП).

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Такими нормативно-правовими актами щодо укладення договорів між залізницею і її контрагентами (підприємствами, організаціями, тощо) є Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 і відповідно до цього Статуту затверджені Мінтрансом України Правила, у тому числі Правила обслуговування залізничних під’їзних колій до пунктів 12, 64-77 Статуту залізниць України.

Статтею 3 Закону України „Про залізничний транспорт” встановлено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пункт 3.4 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій регламентує порядок оформлення договору про експлуатацію під’їзної колії та договору про подачу та забирання вагонів, а також додаткових угод до договору, його продовження, доповнення або часткової зміни.

Цей пункт названих Правил передбачає, що проект договору розробляється залізницею. Підписаний у двох примірниках проект договору надсилається на підпис підприємству. Підприємство підписує і повертає залізниці проект договору у двадцятиденний термін. Цей термін обчислюється: у разі пересилки проекту договору з посильним - з дати розписки про отримання договору, у разі пересилки поштою - з дати календарного штемпеля поштового відділення в пункті знаходження адресата. Якщо при підписанні договору в підприємства виникнуть заперечення стосовно його умов, то незалежно від цього воно підписує договір, складає протокол розбіжностей і направляє його у двох примірниках залізниці одночасно з підписаним договором. Наявність розбіжностей оговорюється в договорі. У разі неповернення залізниці підписаного проекту договору у двадцятиденний термін, договір набирає чинності в редакції залізниці.

Такий порядок оформлення поширюється на додаткові угоди до договору, на його продовження, доповнення або часткової зміни.

Отже, в разі невиконання підприємством вимог названого пункту вказаних Правил, договір або додаткова угода до нього на його продовження, доповнення або часткової зміни набирають чинності в редакції залізниці.

Особливістю порядку укладання договорів, встановлених пунктом 3.4 Правил обслуговування під’їзних колій від загального порядку укладення договорів, встановленого ст. 181 Господарського кодексу України, є те, що на сторону, яка порушила строки для вчинення певних дій по укладенню договору (в двадцятиденний строк) підписати його або підписати протокол розбіжностей та повернути договір, в двадцятиденний термін, призначити узгодження розбіжностей, неврегульовані розбіжності передати в двадцятиденний термін на розгляду суду), - договір вступає в силу в редакції іншої сторони (з цього приводу дивись Оглядовий лист Вищого господарського суду України від 29.11.2007 р. № 01-8/917 „Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць, інших норм транспортного законодавства” (п. 9).

Як вбачається із матеріалів справи, Порт (відповідач) не виконав цих вимог, встановленими пунктом 3.4 названих Правил, повернувши позивачу непідписану його додаткову угоду без протоколу розбіжностей, без застереження про такі розбіжності у цій додатковій угоді до договору, а тому додаткова угода, яка була надіслана Порту, про зміну пунктів 6.8 і 6.9 укладеного між сторонами договору від 13.12.2005 р. про обробку вагонів з вантажами набрала чинності в редакції Одеської залізниці.

Такі наслідки наступають, як було зазначено вище, і при укладенні додаткової угоди до договору на його продовження, доповнення або часткової зміни.

З зазначених вище підстав судова колегія не може погодитись з висновками суду першої інстанції з прийняттям рішення у справі, яка розглянута по суті позовних вимог, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі –припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України із-за відсутності предмету спору, оскільки додаткова угода до зазначеного договору між позивачем і відповідачем діє в редакції Одеської залізниці.

Відповідач не позбавлений права вийти з пропозицією до позивача про зміну вказаних пунктів договору (6.8 і 6.9), а при незгоді позивача на таку зміну вирішити це питання в судовому порядку, якщо відповідач вважає, що ці пункти в редакції додаткової угоди суперечать транспортному законодавству та іншим нормативно-правовим актам, якими регулюються правовідносини сторін.

У відповідності зі ст. 8 Декрету КМУ від 21.01.1993 р. (зі змінами) державне мито, сплачене при подачі позову до господарського суду, повертається платнику із державного бюджету у разі припинення провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в господарському суді, тобто припинення провадження у справі по п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

В даному випадку провадження у справі припинено по п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України із-за відсутності предмету спору, тому в такому разі держмито не підлягає поверненню із держбюджету.

У відповідності зі ст. 49 ГПК України сплачене державне мито при подачі позову і апеляційної скарги слід віднести на позивача –Одеську залізницю, оскільки остання знаючи про відсутність предмету спору за поданим позовом, все ж таки подала позов до господарського суду.

Враховуючи викладене і керуючись ч. 1 ст. 80, ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Одеської залізниці задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 31 березня 2008 р. у справі № 11/302-07-9224 скасувати і провадження по цій справі припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                            В.М. Тофан

Судді:                                О.О. Журавльов

М.В. Михайлов