ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/100

31.03.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»

До

1.          Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»

2.          Державного підприємства «Ровенькиантрацит»

Про

стягнення 1109,16 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В засіданнях приймали участь представники сторін :

Від позивача : Підлужняк С.О. –представник за довіреністю № 273 від 12.10.2007 року

Від відповідача 1: Недошитко Р.Ю., Созданий С.І. –пред. за довірен. № 869-НЮ від 18.03.2008 року

Від відповідача 2: не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»та Державного підприємства «Ровенькиантрацит» про стягнення з відповідачів пропорційно ступеня їх вини вартість недостачі вугілля в розмірі 1109,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2008 року порушено провадження у справі № 37/100, розгляд справи було призначено на 31.03.2008 року о 10-10.

Представник позивача у судове засідання 31.03.2008 року з’явився та підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням доповнення до позовної заяви та просив суд стягнути вартість недостачі в розмірі 1109,16 грн. з вантажовідправника, при цьому звільнити залізницю від відповідальності.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 31.03.2008 року надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що недостача вантажу не засвідчена комерційним актом, вантаж прийнятий вантажоодержувачем без претензій, що в свою чергу звільняє залізницю від матеріальної відповідальності, в зв’язку з чим останній просить відмовити в позові до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»в повному обсязі.

Представник відповідача 2 в призначене судове засідання не з’явився, проте на адресу Господарського суду міста Києва надіслав відзив, відповідно до якого зазначив, що вини відправника вантажу у нестачі вугілля немає, оскільки вантаж був зданий до перевезення в технічному та комерційному справному вагоні, вантажовідправником були вжиті всі заходи щодо схоронності вантажу під його час транспортування, а маса вантажу підтверджується витягом з журналу перевантаження, який засвідчений підписом працівника Донецької залізниці.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 31.03.2008 року за згодою представників сторін судом оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з договором № 1-146 від 13.12.2006 р. укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Вінницяоблпаливо»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера-Нова», відправником вантажу –Державним підприємством «Ровенькиантрацит»у напіввагоні № 67897314 за залізничною накладною № 49548915 від 23.11.2007 р. зі станції відправлення «Лобівські копальні»Донецької залізниці на адресу позивача на станцію «Козятин»Південно-Західної залізниці було направлено 71 тон вугілля марки антрацит.

При цьому, завантаження вугілля було здійснено силами і засобами Державного підприємства «Ровенькиантрацит», про що вказано в залізничній накладній. Згідно з цією залізничною накладною, антрацит завантажено нижче бортів. Вантаж розміщено і закріплено згідно Технічних умов правильно, вантаж марковано вапном, розрівняно та ущільнено. Маса вантажу визначена на 150 тонних вагах відправника.

З прибуттям напіввагону вантажоодержувачем було здійснено комісійне переважування вантажу та складений акт про виявлення розбіжностей по кількості при прийманні вантажу від 22.11.2007 року, яким встановлено, що у вагоні № 67897314 вантаж завантажено навалом, по всій довжині та ширині вагону рівномірно, поглиблень на поверхні вантажу не має, захисне маркування вапном не порушено, слідів розкрадання не виявлено. Двері та люки щільно закриті. Течі вантажу не має. Фактично вантаж прибув в технічно та комерційно справному вагоні. Каток не застосовувався. Переважування провадилось на 150 тонних вагах станції Козятин. При переважуванні було виявлено : вага брутто 90400 кг, тара з бруса 22400 кг, нетто 68000 кг, що становить різницю ваги проти документів в сторону зменшення 3000 кг. Перевірка проводилась двічі. Недостача підтвердилась. Недостаючий вантаж у вагоні поміститись міг.

Позивач вважаючи, що нестача вугілля виникла як з вини вантажовідправника - Державного підприємства «Ровенькиантрацит», так і з вини перевізника, звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просив стягнути з них пропорційно ступеня їх вини суму збитків від недостачі вугілля з урахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження в розмірі –1109,16 грн.

В подальшому позивач доповнив позовні вимоги та просив винести рішення, яким стягнути вартість недостачі в розмірі 1109,16 грн. з вантажовідправника, та звільнити залізницю від відповідальності.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт»законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт»передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить стаття 129 Статуту залізниць, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року N 334.

Згідно ст.ст. 1 Правил складання актів при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 N 113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за N 165/3458). Комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин:

невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах;

у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

У тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083 (далі - Правила видачі вантажів).

Згідно ст.ст. 15,16 Правил складання актів у разі витікання, псування або підмочення вантажу внаслідок технічної несправності вагона (контейнера), крім комерційного акта, складається акт про технічний стан вагона (контейнера).

Акт про технічний стан вагона (контейнера) складається в день виявлення несправності вагона (контейнера) і не пізніше дня складання комерційного акта.

Про виявлену несправність і складений акт про технічний стан вагона (контейнера) зазначається в комерційному акті. Перший примірник акта про технічний стан вагона (контейнера) додається до першого примірника комерційного акта, другий залишається на станції.

У разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Слід також зазначити, що пунктом 5 Інструкції П-6 встановлено, що в усіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту виявляється пошкодження чи псування вантажу, невідповідність найменування чи ваги вантажу та кількості місць, зазначених в транспортному документі, вантажоодержувач зобов'язаний витребувати від органу транспорту складання комерційного акту. Комерційні акти були складені за участю представників залізниці.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини позову, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд відзначає, що чинним законодавством, що регулює відносини за договором перевезення вантажу, встановлений перелік документів-доказів, які є підставою для покладення на перевізника та вантажовідправника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або нестачу вантажу. Такими доказами, зокрема, є комерційні акти або акти загальної форми.

Судом встановлено, що вантажоодержувач прийняв від залізниці вантаж без жодних зауважень, комерційний акт залізницею не складався, позивач не вимагав від залізниці проведення перевірки та складення комерційного акта, що в свою чергу звільняє залізницю від матеріальної відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що відповідальність за нестачу не може бути покладена також і на вантажовідправника, оскільки згідно з наявним у матеріалах справи витягом із книги обліку контрольних завантажень вагонів та перевірки кількості вантажу у вагонах по станції Лобівські копальні Донецької залізниці, при перевантажені вантажу на станції відправлення встановлено масу вантажу –71100,00 кг, що на 100 кг перевищує масу вантажу і є допустимим у відповідності до частини ч. 2 п. 2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644.

Таким чином, суд відзначає, що вантажовідправником були вжиті всі заходи щодо схоронності вантажу під його час транспортування, при цьому підстави для звинувачення вантажовідправника у недовантаженні вантажу відсутні, оскільки маса вантажу підтверджується витягом з журналу перевантаження.

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що позивачем не доведено тих обставин, які є підставою позовних вимог, не підтверджено такі обставини належними доказами, в силу яких на вантажовідправника та перевізника може бути покладена відповідальність за настачу вантажу, а тому позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, —

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити повністю.

2.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                   І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 07.07.2008 року