ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.10.08 р.                     Справа № 43/115

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. Зубченко

При секретарі судового засідання Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Дочірнього підприємства “ЮТЕМ – Інжиніринг” Відкритого акціонерного товариства “Південтеплоенергомонтаж”, м. Буча, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно – будівельна компанія Укрбудіндустрія”, м. Донецьк

про стягнення авансових коштів у розмірі 150 000, 00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дерлюк В.Д. за дов. №1-ДВ від 15.02.2008р.

від відповідача: представник не з’явився

СУТЬ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство “ЮТЕМ – Інжиніринг” Відкритого акціонерного товариства “Південтеплоенергомонтаж”, м. Буча, Київська область, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно – будівельна компанія Укрбудіндустрія”, м. Донецьк про стягнення авансових коштів у розмірі 150 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт при будівництві збагачувальної фабрики ВАТ “УК “Шахта “Красноармійська – Західна №1” №2-оф від 30.10.2006р. з додатком, платіжне доручення №115 від 21.11.2006р., вимогу №220-202 від 28.07.2008р., правоустановчі документи. Як на правові підстави - посилається на ст. 1212 ЦК України.

Відповідач у судові засідання не з’явився, про час і місце слухання був належним чином повідомлений, що підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалах від 10.09.2008р., 25.09.2008р. та повідомлення про вручення поштової кореспонденції 23.09.2008р., 24.09.2008р., 02.10.2008р.

Проте товариство з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно – будівельна компанія Укрбудіндустрія” право на подання відзиву не використало і його представники в судове засідання не з’явилися. Причин нез’явлення останнє не пояснило та витребуваних господарським судом документів, необхідних для вирішення спору не надало.

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас, законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №14/4-20/1533 від 06.10.2008р., станом на 30.09.2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно – будівельна компанія Укрбудіндустрія” (ідентифікаційний код - 32942980) є юридичною особою та знаходиться за адресою: 83059, м. Донецьк, вул. Сєченова, 40.

Разом з тим, зважаючи на достатність представлених позивачем документів, неповідомлення відповідачем поважних причин нез’явлення у судове засідання справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, позивачу у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2006р. між позивачем (генпідрядником) та відповідачем (підрядником) був укладений договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт при будівництві збагачувальної фабрики ВАТ “УК “Шахта “Красноармійська – Західна №1”, за №2-оф (а.с. 7-18).

Означений договір підписаний уповноваженими особами, як позивача, так і відповідача з прикладанням фірмових печаток підприємств.

На момент розгляду справи сторонами не надано ані змін, ані доповнень щодо виконання умов договору, крім тих, що надано до позову.

За умовами вказаного договору (п.2.1.) відповідач взяв на себе зобов’язання:

-          у межах договірної ціни виконати у строк власними та притягнутими силами та засобами будівельно-монтажні роботи, передбачені проектною документацією;

-          здійснити випробування змонтованого обладнання;

-          прийняти участь у здачі об’єкту замовнику;

-          ліквідувати недоробки, дефекти, які виникли з його вини та виявлені у ході прийомки робіт та в гарантійні строки експлуатації об’єкту.

Орієнтовні перелік та об’єми робіт приведені у додатку №8 – “Перелік, структура та об’єми робіт підрядника” (а.с. 54-55).

В свою чергу, позивач зобов’язався протягом 5 днів після підписання контракту перерахувати відповідачу аванс в розмірі узгодженому сторонами (п.5.14. договору), прийняти з замовником виконані роботи та забезпечити їх оплату відповідно до умов договору та в межах коштів отриманих від замовника.

Строк початку та закінчення будівельно-монтажних робіт встановлений сторонами у “Календарному графіку виконання робіт” – додаток №2 (а.с. 20-21), а саме: старт – 30.10.2006р., фініш – 22.08.2007р.

Договір від 30.10.2008р., як закріплено в п.18.1., набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2008р. і (повного виконання сторонами своїх зобов’язань).

Водночас, пунктом 15.1. договору встановлено, що після закінчення передбачених даним договором робіт, які входять до обов’язків підрядника, здійснюється здача окремих об’єктів та об’єктів в цілому замовнику та генпідряднику за актом робочої комісії.

Згідно з пунктом 15.2. договору здача-прийомка робіт після закінчення будівництва об’єкту здійснюється у відповідності з діючим порядком та оформлюється актом робочої комісії. Протягом 15 днів після підписання даного договору підрядник складає та узгоджує з генпідрядником передбачений будівельними нормами та правилами перелік звітної документації за всіма об’єктами будівництва.

Здача об’єкту здійснюється з моменту отримання генпідрядником письмового повідомлення підрядника, про готовність об’єкту або його частини до здачі. Здача об’єкту або його частини здійснюється шляхом перевірок та випробувань споруджень, систем та обладнання.

Як встановлено судом, на виконання умов договору №2-оф від 30.10.20067р., платіжним дорученням №115 від 21.11.2006р. позивачем перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 150 000, 00 грн., причому в платіжному дорученні зазначено призначення платежу – “авансовий платіж згідно договору №2-оф від 30.10.06 в т.ч. ПДВ 25 000, 00”. Дублікат зазначеного платіжного доручення долучений до матеріалів справи.

Згідно до приписів ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під виконанням зобов’язання розуміється виконання кредитором та боржником дій по здійсненню прав та обов’язків, що витікають із зобов’язання. При цьому, закон встановлює, що припиняє зобов’язання не будь-яке, а саме належне його виконання (ст.599 ЦК України).

Згідно з вказаними пунктами договору встановлений обов’язок відповідача здійснити обумовлені договором роботи, доказом закінчення яких, відповідно до статті 15 договору “Здача та прийомка робіт”, є акт робочої комісії.

Однак, як встановлено судом, відповідач свої зобов’язання за договором не здійснив, доказів здачі готових робіт не надав.

З метою врегулювання спору мирним шляхом, позивач 29.07.2008р. направив на адресу відповідача вимогу №220-202 від 28.07.2008р., в якій звертається до останнього з пропозицією в добровільному порядку повернути 150 000, 00 грн. авансу на розрахунковий рахунок позивача у семиденний строк з моменту одержання даної вимоги. Проте вимога відповідачем була залишена без задоволення.

Таким чином, на момент подачі позову вартість сплачених позивачем, але не здійснених відповідачем робіт становить 150 000, 00 грн.

За приписами ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати внаслідок придбання або збереження майна суб’єкта господарювання без достатніх на те підстав.

Згідно з п. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1213 ЦК України передбачає, що набувач зобов’язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Отже, доведеною позивачем суд вважає суму попередньої оплати, набуту відповідачем безпідставно (сплачену ДП “ЮТЕМ – Інжиніринг” ВАТ “Південтеплоенергомонтаж” та не погашену ТОВ “ІБК Укрбудіндустрія” виконанням) в розмірі 150 000, 00 грн.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

У той же час, відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін. Такими засобами доведення є письмові і речові докази, висновки судових експертів, пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому засіданні.

Відповідач у судові засіданні не з`являвся, вимоги ухвал від 10.09.2008р., 25.09.2008р. не виконав, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить штамп канцелярії на ухвалах суду, позов не оспорив, письмовий відзив на позов не надав. Поважних причин невиконання вимог суду не встановлено.

До повноважень господарського суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

За таких обставин, враховуючи те, що позов повністю доведений позивачем та відповідає обставинам справи, позовні вимоги Дочірнього підприємства “ЮТЕМ – Інжиніринг” Відкритого акціонерного товариства “Південтеплоенергомонтаж”, м. Буча, Київська область, до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно – будівельна компанія Укрбудіндустрія”, м. Донецьк про стягнення авансових коштів у розмірі 150 000, 00 грн., підлягають задоволенню.

Згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, а саме державне мито, інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.129 Конституції України, ст.174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.16, 509, 526, 599, 610, 611, 612, 849, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства “ЮТЕМ – Інжиніринг” Відкритого акціонерного товариства “Південтеплоенергомонтаж”, м. Буча, Київська область, до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно – будівельна компанія Укрбудіндустрія”, м. Донецьк про стягнення авансових коштів у розмірі 150 000, 00 грн., задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно – будівельна компанія Укрбудіндустрія” (83059, м. Донецьк, вул. Сєченова, 40; ) на користь Дочірнього підприємства “ЮТЕМ – Інжиніринг” Відкритого акціонерного товариства “Південтеплоенергомонтаж” (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Чкалова, 21; ) авансові кошти у розмірі 150 000, 00 грн.; витрати по сплаті державного мита у сумі 1 500, 00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя

Вик. ПС Максимова В.В.

Надруковано 4 примірники:

1 – позивачу;

2 – відповідачу;

1 – у справу.