ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" вересня 2008 р. Справа № 3/100

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної компанії «Нафтогаз України»

до відповідача Комунального теплопостачаючого підприємства «Комуненергія»Рівненської міської ради

про стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ

Суддя Мамченко Ю.А.

Представники:

від позивача: Мицько Р.М. (довіреність №115/10 від 15.07.2008 року);

від відповідача : Ящук С.С. (довіреність №02-02/50 від 08.08.2008 року)

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Дочірня компанія «Газ України» Національної компанії «Нафтогаз України» звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Комунального теплопостачаючого підприємства «Комуненергія» Рівненської міської ради про стягнення 2580352 грн. 19 коп., з яких 1726973 грн.64 коп. основного боргу за поставлений природній газ, 185729 грн. 11 коп. пені, 569219 грн. 37 коп. інфляційних втрат, 98430 грн. 07 коп. 3% річних.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що в порушення умов договору на постачання природного газу №06/06-1676 БО-28 від 29.12.2006 року відповідачем не сплачено позивачу борг за поставлений протягом січня - вересня 2007 року природній газ в сумі 1726973 грн. 64 коп..

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1726973 грн. 64 коп.; при цьому відповідач вважає, що нарахування позивачем пені на суму боргу є безпідставним, оскільки природний газ використовується переважно для надання послуг з теплопостачання населенню міста, а згідно Закону України №486/96-ВР від 13.11.1996 року заборонено стягувати пеню з громадян України за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Відповідачем подано суду заяву про надання боржнику на підставі ст.83 Господарського процесуального кодексу України відстрочки виконання судового рішення по справі №3/100 терміном на 6 місяців, мотивуючи наступним: після закінчення опалювального сезону 2007-2008 років КТП РМР «Комуненергія» позбавлено основної статті власних доходів, оскільки в цей період нарахування за спожиту теплову енергію не проводяться, тому є мінімальним надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства, що унеможливлює сплату існуючої заборгованості перед кредитором. Все це також призводить до несплати до державного бюджету податків та інших обов'язкових платежів, тягне за собою накладення податкових штрафів та інших санкцій, що безумовно призведе до збільшення заборгованості перед бюджетом, а також до ускладнення фінансового та господарського становища, яке є на сьогоднішній день вкрай тяжким.

Окрім цього, в разі арешту рахунків, майна підприємства на стадії виконання рішення суду буде розбалансовано діяльність підприємства, оскільки в міжопалювальний період ведеться планомірна підготовка до наступного опалювального сезону, проводяться поточні та капітальні ремонти мереж теплопостачання в м.Рівне. Такі роботи можливі лише в міжопалювальний період, що встановлено Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007р. «Про затвердження правил користування тепловою енергією»та іншими нормативно-правовими актами.

Клопотання про відстрочення виконання рішення відхилене судом оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач - КТП РМР «Комуненергія» включений до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, а відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження»на строк участі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які внесені до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу та беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», щодо таких підприємств зупиняється дія статей 4, 5 цього Закону, тобто до таких підприємств не можуть застосовуватись заходи примусового виконання рішень. Відтак суд вважає задоволення клопотання про відстрочення виконання рішення недоцільним.

Крім того відповідач просить суд зменшити пеню на підставі ст.233 ГК України та п.3 ст.83 ГПК України. Суд зазначає, що клопотання відповідача про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає, оскільки при прийнятті рішенні судом враховані інтереси сторін; крім того відповідачем не вказано обставин та не обґрунтовано підстав зменшення розміру пені.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2006 року між Дочірнім підприємством «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі – постачальник) та Комунальним теплопостачаючим підприємством «Комуненергія»Рівненської міської ради (далі – покупець) укладений договір на постачання природного газу №06/06-1676 БО-28 (далі – договір), згідно з умовами якого постачальник зобов’язався передати у власність споживача природний газ, а споживач зобов’язався прийняти газ та оплатити його на умовах даного договору (п.1.1).

Згідно з п.3.3 Договору приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу в якому зазначаються фактичні обсяги споживання транспортованого газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків (п.3.4. Договору).

Згідно п.6.1 договору на постачання природного газу №06/06-1676 БО-28 від 29.12.2006 року остаточний розрахунок в звітному місяці здійснюється на підставі актів приймання – передачі газу (за звітний місяць) до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторонами підписано Додаткові угоди до Договору на постачання природного газу №06/06-1676 БО-28 від 29.12.2006 року (а.с.48-54, 26-28) згідно з якими сторони погоджували об'єми та ціну поставленого газу.

На виконання умов договору постачальник передав споживачу протягом січня-вересня 2007 року природний газ об'ємом 10195,17 тис.куб.м. на загальну суму 10116724 грн. 65 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу (а.с.29-40). Відповідач свої зобов’язання щодо оплати за газ виконав частково на суму 8389751 грн. 01 коп..

Таким чином, на момент звернення з позовом до суду, сума основного боргу відповідача перед Державною компанією «Газ України» становить 1726973 грн.64 коп..

Як визначено статтею 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не надано суду доказів належної оплати за надані послуги.

Отже, судом встановлено, що сторони погодили строк виконання зобов’язання щодо оплати вартості поставленого природного газу, проте відповідач, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору за поставлений газ повністю не розрахувався, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу розмірі 1726973 грн. 64 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Крім того, позивач на підставі п.7.2. договору на постачання природного газу від 29.12.2006 року №06/06-1676 БО-28 просить суд стягнути з відповідача за несвоєчасну оплату спожитого газу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу за період з 10.01.2008 року по 10.07.2008 року, що згідно з розрахунком наданим позивачем складає 185729 грн. 11 коп..

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст.231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.5 договору сторони погодили, що неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з вимогою, претензією, позовом.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а відтак підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 569219 грн. 37 коп. інфляційних втрат та 98430 грн. 07 коп. трьох процентів річних.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати нараховані за період з лютого 2007 року по червень 2008 року та складають 569219 грн. 37 коп., три проценти річних з простроченої суми нараховані за період з 11.02.2007 року по 10.07.2008 року складають 98430 грн. 07 коп.. Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не оплачений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1726973 грн. 64 коп., 185729 грн. 11 коп. пені, 569219 грн. 37 коп. інфляційних втрат, 98430 грн. 07 коп. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача, оскільки спір виник в наслідок його неправомірних дій.

Керуючись 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Комунального теплопостачального підприємства «Комуненергія»Рівненської міської ради (33027, м.Рівне, вул.Данила Галицького, буд.27, , р/р 7 Західінкомбанк, МФО 333614) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, , р/р 14 в ГОУ ПІБ України) 1726973 грн. 64 коп. основного боргу, 569219 грн. 37 коп. інфляційних втрат, 98430 грн. 07 коп. 3% річних, 185729 грн. 11 коп. пені, 25500 грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення підписаний суддею «17» вересня 2008 року