Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
м. Житомир, майдан Путятинський,3/65
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" квітня 2008 р.
Справа № 5/703-НМ

Господарський
суд Житомирської області у складі:

Головуючого
судді  Брагіної Я.В.,

суддів:
Костриці О.О., Терлецької-Байдюк Н.Я.

при
секретарі Сульженко О.Л.

за участю
представників сторін

від позивача ОСОБА_1, приватний підприємець (паспорт серії
НОМЕР_1), ОСОБА_2, довір. від 22.01.08.

від
відповідача Іванюк А.М. довір.
№41/1-8-213 від 14.01.07.

Розглянув у
відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу за позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1 (с. Новоселиця, Житомирського району)

до Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті (м. Київ)

про визнання протиправними та скасування постанов
№№ 021073, 021070, 021166, 021167, 021821, 021563, 021632 від 01.06, 19.07,
18.10, 01.11 та 15.11.2006 року про застосування до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 фінансових санкцій на загальну суму 4760 грн.

Позивач
звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача
про визнання протиправними та скасування постанов Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті, а саме: №021070 і №021073 від 01.06.06., №021166
і №021167 від 19.07.06., №021821 від 18.10.06, №021563 від 01.11.06.,  та №021632 від 15.11.06. про застосування до
позивача  фінансових санкцій на загальну
суму 4760грн. за порушення  законодавства
про автомобільний транспорт.

Позивач та його
представник  в засіданні позов
підтримали. Пояснили, що відповідач безпідставно застосував до позивача
фінансові санкції, оскільки  не врахував
при винесенні спірних постанов вимоги
постанови Кабінету Міністрів України від
29.01.03р. №143 "Про
затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті загального користування", а саме:  відповідач
самостійно  та навмисно зменшив
позивачу в приписі №000010  від 17.05.06.
термін усунення виявлених порушень, встановивши 10 днів замість 30 днів, справа
про застосування адміністративних санкцій розглядалася без участі позивача,
оскільки останній не був повідомлений про місце і час розгляду справи,
інспектори відмовлялися брати  пояснення
від водіїв, в акті перевірки від 09.10.08. відсутній підпис позивача чи
уповноваженої особи, протокол складався після чотирьох місяців з моменту
скоєння порушення. Крім того, при перевірці не було враховано наявність
ліцензійної картки та те, що  водії
здійснювали ремонт транспортних засобів, а не здійснювали  перевезення пасажирів протягом 11 годин.

Представник
відповідача в засіданні суду проти позову заперечував. Пояснив, що застосування
фінансових санкцій здійснювалось відповідно до вимог чинного законодавства з
врахуванням вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" (в
новій редакції ) та  вимог  постанови Кабінету Міністрів України від  29.01.03р. №143 "Про  затвердження Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті загального користування", яка діяла
на період застосування штрафних санкцій до позивача. Позивачу направлялись
повідомлення, в яких останній запрошувався
на розгляд правопорушень, хоча вищезазначені нормативні акти не
зобов'язували  відповідача проводити
розгляд правопорушень за участю позивача. Крім того, пояснив, що в нормативних
документах відсутній термін для усунення виявлених  правопорушень - 30 днів, а тільки зазначено,
що особа повинна повідомити відповідача про усунені порушення протягом тридцяти
днів.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський
суд,-

ВСТАНОВИВ:

11.05.2006року
Управлінням інспекції в Житомирській області Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті (відповідачем) здійснювалась перевірка  дотримання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним
транспортом приватним підприємцем ОСОБА_1 (позивачем), в результаті якої були
виявлені  порушення вимог ст.20 Закону
України "Про автомобільний транспорт" (в новій редакції) і п.п. 31.1,
31.3  Правил дорожнього руху України, а
саме:  на транспортному засобі  ГАЗ 32213 номерний знак НОМЕР_1 встановлено
додатковий газовий балон, а також ст.32 Закону України "Про автомобільний
транспорт" (в новій редакції), тобто відправлення автобусів приміського
маршруту не з автостанції, а із зупинки "обласна лікарня",  що підтверджується актом №000020 від 11.05.06
(а.с.116, т.1).

На підставі
зазначеного акту відповідачем позивачеві винесено припис №000010 від
17.05.2006року щодо усунення виявлених порушень законодавства про автомобільний
транспорт та зобов'язано  позивача
протягом 10 днів з дня одержання припису проінформувати відповідача (а.с.115,
т.1).

Позивач отримав
припис та повідомлення про те, що розгляд зазначених вище  правопорушень буде здійснюватися  01.06.06р. о 10:00 год., про що свідчить
підпис на повідомленні і не заперечується позивачем (а.с.114,т.).

Оскільки
виявлені правопорушення не були усунуті, то 30.05.06.  складено протокол №000012 від 30.05.06
(а.с.113,т.1) та винесено постанову від 01.06.06р. №021073 про застосування до
позивача фінансових санкцій за порушення законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 11 ч.1 ст.60 Закону
України "Про автомобільний транспорт" в розмірі 680грн.(а.с.121,т.).

Згідно ст.32
Закону України "Про автомобільний транспорт", відносини
автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування із власниками автостанцій визначаються
договором.

Предметом
договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального користування з власниками автостанцій є надання
послуг та виконання робіт, пов'язаних з відправленням і прибуттям пасажирів.

Власники
автостанцій зобов'язані укласти договір з автомобільним перевізником, що
здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування,
тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах
загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування,
що пролягають через цю автостанцію.

Відправлення чи
прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних маршрутів
загального користування здійснюється т і л ь к и з автостанцій, а в разі їх
відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху.

Про те, що
позивач здійснював п р и м і с ь к і
перевезення свідчить паспорт маршруту №200 (а.с.40,т.2) і не
заперечується позивачем.

Відповідно до
абзацу 11 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (в
новій редакції, що діяв на період виникнення правовідносин між сторонами), - за
порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються санкції,
зокрема, за невиконання перевізниками або їхніми представниками приписів
органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства
- штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи
викладене, господарський суд приходить до висновку, що спірна постанова
відповідача  від 01.06.06р. №021073 про
застосування до позивача фінансових санкцій за порушення законодавства про
автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 11 ч.1
ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі
680грн.(а.с.121,т.) винесена в межах компетенції та  відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд не приймає
доводи позивача щодо навмисного зменшення
строку для усунення порушення, зазначеного в приписі  №000010 від 17.05.06., оскільки припис був
складений відповідно до підпункту 2 п.25
постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.03. №143 "Про
затвердження  порядку здійснення
державного контролю   на автомобільному
транспорті загального користування"
за формою згідно з додатком 6 , і право відповідача встановлювати термін
для усунення порушень.

Із наданої
позивачем  відповіді відповідачеві  на зазначений припис та  відповіді Відкритого акціонерного товариства
"Компанія"Житомиравтотранс" теж вбачається, що припис не
виконаний по вині позивача, оскільки не надані останнім необхідні документи для
укладення договору на  надання
автостанційних послуг (а.с. 124,125,т.1).

Крім того, у
відповіді відповідачеві позивач визнав, що на автотранспортному засобі було
встановлено зайвий газовий балон, а у дебатах представник позивача визнав, що
зазначена постанова не підлягає скасуванню.

26.05.2006 року
відповідачем  складено протокол №000038
про виявлені під час перевірки автотранспортного засобу ГАЗ 32213 позивача
порушення  законодавства про
автомобільний транспорт, а саме:  на
момент перевірки в салоні знаходилися шість пасажирів без квитків на право
проїзду, які не видав водій, і відсутня ліцензійна картка на транспортний
засіб, що є порушенням вимог ст.39 Закону України "Про автомобільний
транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 1 ст.60
Закону України  "Про автомобільний
транспорт" (в новій редакції).

Позивач отримав
зазначений протокол та повідомлення про те, що розгляд зазначених вище  правопорушень буде здійснюватися  01.06.06р. о 10:00 год., про що свідчить
підпис на повідомленні  водія  ОСОБА_3(а.с.127,т.1).

На підставі
протоколу №000038 від 26.05.06.  винесено
відповідачем постанову №021070 від 01.06.06.
про застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до частини 1
абзацу другого ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в
розмірі 1700грн. за  допущені порушення,
тобто за здійснення перевезень пасажирів без документів, передбачених ст.39
Закону  України "Про автомобільний транспорт".

Згідно ст.39
Закону України "Про автомобільний транспорт" , автомобільні перевізники,
водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для
регулярних перевезень:

для
автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що
засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством України.

- для водія
автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист,
схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських
перевезень), інші документи, передбачені законодавством України,

- для пасажира
- квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду
- посвідчення особи встановленого зразка).

Згідно частини
1 абзацу другого ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт"
(чинної на період застосування штрафних санкцій) за порушення законодавства про
автомобільний транспорт застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього
Закону -  штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд не приймає
доводи позивача  щодо наявності
ліцензійної картки та щодо відсутності білетів
у шести пасажирів, оскільки доводи позивача спростовуються поясненнями
водія  ОСОБА_3, який під час перевірки
пояснив, що не встиг видати білети шістьом пасажирам, про що зазначено в
протоколі. Ніяких зауважень при складанні протоколу водій   не заявляв.

Відповідно до
п.33 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18 лютого 1997
року, водій автобуса, який виконує перевезення пасажирів, зобов'язавний
продавати квитки пасажирам до початку руху автобуса, згідно вимог ст.34  зазначених Правил водієві заборонено
продавати квитки під час керування
автобусом.

Також суд не
приймає до уваги доводи позивача щодо неповідомлення позивача про час і місце
розгляду справи, оскільки повідомлення було вручено особисто водієві  ОСОБА_3, про що свідчить його підпис  на повідомленні.

Крім того,
відповідно до п.25 постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.03. №143
"Про затвердження  порядку
здійснення державного контролю   на
автомобільному транспорті загального користування", за результатами
розгляду актів, зазначених у п.п.11 і 23 цього Порядку, керівник органу
державного контролю за наявності підстав приймає рішення про надіслання
суб'єкту підприємницької діяльності листа з копією відповідного акта та
пропозиціями щодо усунення причин, що призвели до порушень, або внесення йому
припису щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Припис
складається за формою згідно з додатком
6 у двох примірниках. Один примірник припису не пізніше ніж через десять
днів після виявлення порушення вручається під розписку керівникові або
уповноваженому представнику суб'єкта підприємницької діяльності, про що
робиться відповідний запис у справі. Повідомлення і припис отримав  уповноважений представник позивача - водій
ОСОБА_3, про що суд зазначав вище.

Таким чином,
враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова  №021070 від 01.06.06. винесена в межах
компетенції та відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того,
відповідачем під час перевірок автотранспортних засобів позивача ГАЗ-2705
№НОМЕР_2 під керуванням водія
ОСОБА_4,  SVECO НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_5 та ГАЗ -2704-14 НОМЕР_4 під керуванням водія  ОСОБА_6 були виявленні порушення  законодавства про автомобільний  транспорт, а саме:  режим праці водіїв, тобто водії  керували транспортними засобами 11-12 год,
чим порушено вимоги ст.ст.18,34  Закону
України "Про автомобільний транспорт" та Положення  про робочий час та час  водіїв автомобільно-транспортних засобів, що
підтверджується протоколами №000132  від
11.07.06. (а.с.134, т.1),  № 000141 від
11.07.06.( а.с.140, т.1) та  № 000510 від
22.10.06 (а.с.151, т.1).

Повідомлення до
зазначених вище протоколів про те, що розгляд справ про порушення  буде розглядатися 19.07.06. отримали
водії   ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що
свідчать їх підписи (а.с.133, 139, т.1), а протокол № 000510 від 22.10.06.  та повідомлення про  те, що розгляд справи призначено на 01.11.06
надіслано позивачеві 23.10.06. (а.с.150,т.1), що підтверджується витягом із
вихідної книги кореспонденції (а.с. 64, т.2).

На підставі
протоколів   №000132  від 11.07.06. (а.с.134, т.1),  № 000141 від 11.07.06.( а.с.140, т.1) та  № 000510 від 22.10.06 (а.с.151, т.1).
винесено відповідачем постанови №021167 та №021166 від 19.07.06. (а.с.135, 137,
т.1), і  №021563 від 01.11.06. (а.с.1,
т.2)  про застосування до позивача
фінансових санкцій відповідно до частини 1 абзацу шостого ст. 60 Закону України
"Про автомобільний транспорт" в розмірі по 340грн..

Відповідно до
ч.1 абзацу 6 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт",   -
за  порушення режимів праці та
відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів громадян.

Суд не приймає
до уваги доводи позивача  щодо
незаконності зазначених постанов, так як водії проводили ремонт транспортних
засобів, а не здійснювали перевезення пасажирів, оскільки доводи позивача
спростовуються матеріалами справи, зокрема: письмовими поясненнями водіїв
ОСОБА_4 та  ОСОБА_5, які під час
перевірки не пояснювали про здійснення ремонту транспортних засобів
(а.с.134,140,т.1), а водій ОСОБА_6 від пояснень відмовився, про що відмічено в
протоколі (а.с.151, т.1). Тому суд
оцінює критично надані позивачем акти про проведення ремонту
транспортних засобів.

Окрім того,
відповідно до п.п.2.4,2.5 Положення про робочий час і час відпочинку водії
автотранспортних засобів, затверджених наказом
Міністерством транспорту та зв'язку України, для водіїв, у яких
встановлено п'ятиденний робочий тиждень, тривалість робочої зміни не може
перевищувати восьми годин, шестиденний робочий тиждень - семи годин, а при
підсумковому обліку робочого часу водія нормальна тривалість зміни може бути
встановлена не більше 10 годин.

Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанови №021167 та №021166 від
19.07.06. (а.с.135, 137, т.1), і  №021563
від 01.11.06. (а.с.1, т.2)  про
застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до частини 1 абзацу
шостого ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі
по 340грн. за  допущені порушення, тобто
за  порушення режимів праці та відпочинку
водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, винесені в межах компетенції і відповідають вимогам
чинного законодавства.

Також
відповідачем   складено протоколи №000574
від 09.10.06. (а.с.144,т.1) та № 000617 від 09.11.06. (а.с.5, т.1) щодо
неусунення порушень,  зазначених у
приписах №000116 від 12.07.06.  (а.с.145,
т.1) та  №00080 від 20.06.06 (а.с.10,
т.2).

Повідомлення до
зазначених вище протоколів про те, що розгляд справ про порушення  буде розглядатися відповідно 18.10.06. та
15.11.06. свідчать підпис водія   ОСОБА_4
(а.с.143, т.1), і  витяг із вихідної
книги кореспонденції від 09.11.06р. (а.с. 66, т.2).

На підставі протоколів №000574 від 09.10.06.
(а.с.144,т.1) та № 000617 від 09.11.06. (а.с.5, т.1) відповідачем винесено
постанови  №021821 від 18.10.06.
(а.с.147, т.1) та №021632 від 15.11.06. (а.с.14, т.2)  про застосування до позивача санкцій,
передбачених  частиною першою абзацом
дванадцятим ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт"
штраф  в розмірі по 680грн., тобто за
невиконання приписів №000116 від 12.07.06. (а.с.145,т.1) та припису №000080 від
20.06.06 (а.с.10, т.2).

Відповідно до
абзацу дванадцятого  ст.60 Закону України
"Про автомобільний транспорт" (в новій редакції, що діяв на період
виникнення правовідносин між сторонами), - за порушення законодавства про
автомобільний транспорт застосовуються санкції, зокрема, за невиконання
перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю
щодо усунення порушень транспортного законодавства - штраф у розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд не приймає
доводи позивача щодо неправомірності зазначених постанов, оскільки позивач не
надав доказів, що підтверджували би його доводи, зокрема: висновок   Державного автотранспортного
науково-дослідного і проектного інституту про можливість встановлення чотирьох
газових балонів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від
20.03.1995р. №191 "Про спеціально уповноважену організацію з питань
погодження переобладнання транспортних засобів та їх складових частин".

Згідно  листа за №61607  від 04.04.2008р. Управління державної
автоінспекції в Житомирській області, свідоцтва №2469  надано дозвіл на установку двух газових
балонів місткістю одного балона 50 літрів за №89461 і №9854 з посвідченням до
05.05.10р. на транспортний засіб ГАЗ 2705 (а.с. 59-60, т.2).

Слід зазначити,
що підписуючи акт №000120 від 11.07.06. позивач визнав  встановлення зайвого газового балону на
автомобільному транспорті, оскільки зобов'язувався його зняти (а.с.146,т.1).

Не приймає суд
доводи в частині пропуску строку для застосування до позивача штрафних санкцій,
оскільки відповідно до ст.250 Господарського кодексу України,  адміністративно-господарські санкції можуть
бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської
діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи
вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що постанови  №021821 від 18.10.06. (а.с.147, т.1) та
№021632 від 15.11.06. (а.с.14, т.2)  про
застосування до позивача санкцій, передбачених
частиною першою абзацом дванадцятим ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" штраф  в
розмірі по 680грн., тобто за невиконання приписів №000116 від 12.07.06.
(а.с.145,т.1) та припису №000080 від 20.06.06 (а.с.10, т.2), винесені в межах
компетенції та відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином,
суд вважає позовні  вимоги безпідставними
і тому відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст. 94, 158-163, 167, 254, п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС
України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В
задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.ст.
185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи,
які беруть участь у справі мають право оскаржувати постанову в апеляційному
порядку повністю або частково.

Заява про апеляційне
оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня  складення її в повному обсязі відповідно до
ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на
постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Дані заяви подаються до Київського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254
КАСУ, постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий
суддя
Брагіна Я.В.

Судді                            Костриця О.О

Терлецька - Байдюк Н.Я.

Дата підписання
постанови у повному обзязі: 14.04.08.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу;

3 - відповідачу;