ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р.

№ 5/694пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого, судді

Плюшко І.А.,

суддів

Разводової С.С. (доповідач по справі), Самусенко С.С.,

розглянувши касаційну скаргу ОЖБК "Луч"

на

постанову Луганського апеляційного господарського суду від 23.06.08р.

у справі

№ 5/694пд

за позовом

Луганського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго"

до

ОЖБК "Луч"

про

вирішення розбіжностей, що виникли між сторонами при укладанні договору

За участю представників сторін

від позивача не з'явилися,

від відповідача не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року Луганське міське комунальне підприємство „Теплокомуненерго” звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до об’єднаного житлово-будівельного кооперативу „Луч” про розгляд розбіжностей, які виникли при укладанні договору на поставку теплової енергії № 481 від 01.08.07.

Рішенням господарського суду Луганської області від 06.03.2008 року у справі № 5/694пд (судді: Закропивний О.В., Василенко Т.А., Батюк Г.М.) відмовлено у задоволенні позову з покладанням на позивача судових витрат.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 року у справі № 5/694пд (судді: Бойченко К.І., Єжова С.С., Семендяєва І.В.) рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 у справі №5/694пд скасовано, зобов’язано Додаток № 2 „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” до договору № 481 на постачання теплової енергії від 01.08.07 прийняти в графічному відображенні Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго”.

Не погоджуючись із постановою господарського суду апеляційної інстанції, об’єднаний житлово-будівельний кооперативу „Луч” звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Луганського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 року у справі № 5/694пд скасувати і припинити провадження у справі, посилаючись на порушення та невірне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, обов’язковість укладання між позивачем та відповідачем договору № 481 від 01.08.07 на постачання теплової енергії викликана тим, що позивач є монополістом на ринку надання послуг з постачання теплової енергії; відповідно до п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198 (далі за текстом –Правила № 1198), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Відповідно до Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку” технічне обладнання багатоквартирного будинку –це інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир (загальні будинкові мережі тепло, водо, газо, електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання, елеваторних вузлів, а також елементи благоустрою території), та входять до загальної вартості будинку, яка була визначена при вводі будинку в експлуатацію.

Суди встановили, що відповідно до тверджень позивача відповідно до попереднього договору № 481 на постачання теплової енергії жилому фонду, який укладено між сторонами у даній справі 31.10.03, відповідачем прийнято та затверджено у повному обсязі схеми розмежування теплових мереж, які зазначені при укладанні договору №481 на постачання теплової енергії від 01.08.07, що не спростовано відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Законом України „Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності” №147/98-ВР від 03.03.98 встановлено, що передача об’єктів соціального призначення до комунальної власності здійснюється у встановленому Законом порядку із додержанням відповідної процедури.

Суд попередньої інстанції зазначив, що доводи позивача, що за період 2003 –2007 років передача теплових мереж від відповідача позивачу не проводилась відповідачем не спростовані.

Відповідно до Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку” об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Неподільне майно складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Судова колегія погоджується з твердженням апеляційної інстанції, що визначення балансової належності теплової траси, по якій здійснюється постачання теплової енергії на об’єкти споживача, є однією з істотних умов договору.

Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.05 №76 (далі за текстом –Правила №76), точкою розподілу є місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Відповідно до п. 2.3.7 Правил №76 для тепломережі точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій є вентиль або трійник біля будівлі.

Як вказав суд попередньої інстанції, за протоколом розбіжностей Додаток № 2 „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” до договору № 481 на постачання теплової енергії від 01.08.07 відповідач точки розподілу теплової мережі визначив під зріз відповідної будівлі, але він не довів, що такі точки облаштовані засобами регулювання та обліку теплової енергії. Натомість позивач - Луганське міське комунальне підприємство „Теплокомуненерго” точки розподілу теплової мережі визначив за тепловими колодязями, які обладнані запірними арматурами (засобами регулювання).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції правильно вказав, що єдиним місцем де можливо визначити точку розподілу теплової мережі є тепловий колодязь, який обладнаний необхідними технічними засобами та знаходиться біля будівлі, тому у пункті 11 договору №481 на постачання теплової енергії від 01.08.07 Додаток №2 „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” слід прийняти в графічному відображенні позивача.

За таких обставин апеляційна інстанція дійшла правомірного і обґрунтованого висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, а саме: Додаток № 2 „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” до договору № 481 на постачання теплової енергії від 01.08.07 прийняти в графічному відображенні Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго”.

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції, відповідає нормам матеріального і процесуального права та підстав для її зміни або скасування не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1115, 1117 , 1119 - 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.           Касаційну скаргу ОЖБК "Луч" залишити без задоволення.

2. Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 23.06.08р. по справі № 5/694пд залишити без змін.

Головуючий, суддя І.А. Плюшко

Судді                                                                        С.С. Разводова

С.С. Самусенко