ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2008 р.

Справа № 11/259/08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання Волощук О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Коноваленко В.В., Гулай В.М. –за дорученням

від відповідача: Філевський Р.М. –за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства „Артур”, с. Богданівка, Доманівського району, Миколаївської області

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 10 липня 2008 року

у справі № 11/259/08

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Микитівський гранітний кар’єр”, с.м.т. Олександрівка, Вознесенський район, Миколаївської області

до Селянського фермерського господарства „Артур”, с. Богданівка, Доманівського району, Миколаївської області

про стягнення боргу в сумі 37740 грн. 43 коп.

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 127 від 15.09.2008 р.

В С Т А Н О В И Л А:

24.06.2008 р. Відкрите акціонерне товариство „Микитівський гранітний кар’єр” звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Селянського фермерського господарства „Артур” про стягнення боргу в сумі 37740 грн. 43 коп..

Позов мотивований тим, що відповідач повністю не розрахувався за отриманий в період з 31.05.2005 р. по 30.10.2005 р. щебінь та відсів загальною вартістю 121363 грн. 63 коп. сплативши позивачеві лише 83623 грн. 20 коп., внаслідок чого має борг по оплаті отриманого товару в сумі 37740 грн. 43 коп., а тому повинний сплатити позивачеві не лише зазначену суму боргу, а також відшкодувати понесені судові витрати по справі: 377 грн. 41 коп. на сплату держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач відзив на позов не надав, його представник в судове засідання не з’явився, у зв’язку з чим справа була розглянута місцевим судом в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.07.2008 р. (суддя Василяка К.Л.) позов задоволений у повному обсязі та з відповідача на користь позивача стягнуто 37740 грн. 43 коп. боргу, а також понесені судові витрати по справі: 377 грн. 41 коп. на сплату держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач повністю не розрахувався за отриманий в період з 31.05.2005 р. по 30.10.2005 р. щебінь та відсів загальною вартістю 121363 грн. 63 коп. сплативши позивачеві лише 83623 грн. 20 коп., внаслідок чого має борг по оплаті отриманого товару в сумі 37740 грн. 43 коп., а тому повинний сплатити позивачеві не лише зазначену суму боргу, а також відшкодувати понесені останнім судові витрати по справі: 377 грн. 41 коп. на сплату держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В судовому засіданні представники позивача доводи відзиву на апеляційну скаргу підтримали.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду зміні з наступних підстав.

Відповідач стверджує, що він не був повідомлений місцевим судом про день, час і місце розгляду справи.

Згідно витягу з ЄДРПОУ адресою відповідача є: 56419 с. Богданівка, Доманівського району, Миколаївської області та його керівником є пан Асланян А.Г..

Направлена за вищеназваною адресою ухвала місцевого суду про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду на 10.07.2008 р. об 11:50 повернута до суду органами зв’язку з позначкою „адресат за даною адресою не проживає”.

Оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, то повернення до суду органами зв’язку примірника повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, з позначкою „адресат за даною адресою не проживає” слід вважати належним виконанням судом першої інстанції свого обов’язку щодо повідомлення відповідача про день, час і місце розгляду справи, у зв’язку з чим місцевий суд підставне, без будь-яких порушень процесуальних прав відповідача розглянув справу за його відсутністю, а тому протилежні доводи скаржника до уваги прийнятими бути не можуть.

Матеріали справи свідчать про те, що:

1). Довіреністю № 218443 від 31.05.2005 р. зі строком її дії до 30.06.2005 р. відповідач уповноважив п. Асланяна А.Г. отримати від позивача: 159 тон щебеню 20 х 40; 241 тону ПЩС та 38 тон щебеню 20 х 70.

За накладною № РН-36 від 31.05.2005 р. уповноважена відповідачем особа отримала від позивача перелічені в названій довіреності товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 8719 грн. 69 коп. з урахуванням ПДВ;

2). Довіреністю № 218479 від 26.04.2006 р. зі строком її дії до 25.05.2006 р. відповідач уповноважив п. Асланяна А.Г. отримати від позивача: 715 тон щебеню 0 х 70 та 218 тон ПЩС.

За накладною № РН-5052 від 25.05.2006 р. уповноважена відповідачем особа отримала від позивача перелічені в названій довіреності товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 23623 грн. з урахуванням ПДВ;

3). Довіреністю № 218484 від 01.06.2006 р. зі строком її дії до 30.06.2006 р. відповідач уповноважив п. Асланяна А.Г. отримати від позивача: 915 тон щебеню 10 х 20; 852 тони щебеню 20 х 40; 24 тони щебеню 0 х 70 та 319 тон відсіву.

За накладною № РН-5058 від 30.06.2006 р. уповноважена відповідачем особа отримала перелічені в названій довіреності товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 63285 грн. 36 коп. з урахуванням ПДВ;

4). Довіреністю № 218450 від 01.07.2006 р. зі строком її дії до 31.07.2006 р. відповідач уповноважив п. Асланяна А.Г. отримати від позивача: 108 тон щебеню 10 х 20 та 22 тони ПЩС.

За накладною № РН-5081 від 31.07.2006 р. уповноважена відповідачем особа отримала перелічені в названій довіреності товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 4004 грн. 60 коп. з урахуванням ПДВ;

5). Довіреністю № 218498 від 10.10.2006 р. зі строком її дії до 01.11.2006 р., відповідач уповноважив п. Костюка О.О. отримати від позивача 12 тон відсіву.

За накладною № РН-5146 від 30.10.2006 р. уповноважена відповідачем особа отримала перелічений в названій довіреності відсів вартістю 96 грн. з урахуванням ПДВ.

Всього за вищеназваними довіреностями та накладними, якими сторонами повністю погоджена кількість та вартість товару, відповідач отримав від позивача товарно-матеріальні цінності на загальну суму 99728 грн. 65 коп., у зв’язку з чим протилежні доводи скаржника до уваги прийнятими бути не можуть.

Доводи скаржника про те, що частина вищеназваних довіреностей та накладних сфальсифіковані позивачем колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони є голослівними, не підтверджуються жодним із доказів, що містяться в матеріалах справи. Також, як слідує з пояснень представника відповідача, останній з приводу фальсифікації названих документів до правоохоронних органів не звертався, а тому названі документи не викликають у колегії суддів будь-яких сумнівів щодо їх справжності та дійсності, внаслідок чого підстави для проведення почеркознавчої експертизи відсутні, а тому відповідне клопотання відповідача відхилено колегією суддів.

Згідно реєстру платіжних документів відповідач оплатив позивачеві отримані товарно-матеріальні цінності в сумі 83623 грн. 20 коп..

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16105 грн. 45 коп. боргу за отриманий товар (99728.65 –83623.20 = 16105.45).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отриману претензію позивача від 07.04.2008 р. щодо сплати боргу відповідач залишив без відповіді та задоволення, а тому строк виконання зобов’язання для останнього настав з 15.04.2008 р..

Позивач вважає, що відповідач повинний оплатити йому вартість отриманого за накладною № РН-5104 від 31.08. 2006 р. товару загальною вартістю 21634 грн. 98 коп. з урахуванням ПДВ з чим повністю погодився і суд першої інстанції.

Але, як вбачається з матеріалів справи між сторонами будь-який письмовий договір не укладався.

Строк дії довіреності № 218489 від 03.08.2006 р. закінчився 30.08.2006 р.. Тому за цією довіреністю жодна особа не мала правових підстав на отримання товару для відповідача за накладною № РН-5104 від 31.08. 2006 р., оскільки вона не була уповноважена на це останнім.

Передача позивачем на свій страх і риск за довіреністю, термін дії якої сплинув, товарно-матеріальних цінностей особі не уповноваженої відповідачем на їх отримання не тягне за собою обов’язку останнього щодо їх оплати, у зв’язку з чим позовні вимоги позивача в цій частині задоволені бути не можуть.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на 42.67% (позов заявлений на 37740.43 грн., а задоволений на 16105.45 грн.).

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України при частковому задоволенні позову понесені судові витрати покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв’язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 161 грн. 04 коп. понесених витрат на сплату держмита та 50 грн. 35 коп. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Подана скаржником апеляційна скарга задоволена апеляційним судом на 57.33%, внаслідок чого позивач повинний відшкодувати відповідачеві 108 грн. 21 коп. понесених судових витрат на сплату держмита за подану апеляційну скаргу.

Оскільки при ухваленні судового рішення місцевий суд неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи та його висновки не повністю відповідають обставинам справи, то колегія суддів вважає за необхідне це рішення змінити та задовольнити позов частково.

Керуючись ст. ст. 99, 101–105 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства „Артур”, с. Богданівка, Доманівського району, Миколаївської області –задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10.07.2008 року у справі № 11/259/08 змінити та викласти його резолютивну частину в наступній редакції:

1.          Позов Відкритого акціонерного товариства „Микитівський гранітний кар’єр” –задовольнити частково.

2.          Стягнути з Селянського фермерського господарства “Артур”, юр. адреса: 56419, Миколаївська обл., Доманівський р-н, с. Богданівна; пошт. адреса: 55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, пр. Комуністичний, 8, а/с 85 (р/р1001 у філії ЗАТ КБ „Приватбанк”, МФО 326610, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Микитівський гранітний кар’єр”, юр. адреса: 56530, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт. Олександрівка; пошт. адреса: 56500, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, а/с 48 (р/р 393 в ТББВ Укрексімбанк м. Миколаєва, МФО 326739, ): 16105 грн. 45 коп. –боргу, 161 грн. 04 коп. –понесених витрат на сплату держмита та 50 грн. 35 коп. –понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а в решті частині заявленого позову –відмовити.

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Микитівський гранітний кар’єр”, юр. адреса: 56530, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, смт. Олександрівка; пошт. адреса: 56500, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, а/с 48 (р/р 393 в ТББВ Укрексімбанк м. Миколаєва, МФО 326739, ) на користь Селянського фермерського господарства “Артур”, юр. адреса: 56419, Миколаївська обл., Доманівський р-н, с. Богданівна; пошт. адреса: 55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, пр. Комуністичний, 8, а/с 85 (р/р1001 у філії ЗАТ КБ „Приватбанк”, МФО 326610, ): 108 грн. 21 коп. –понесених витрат на сплату держмита за подану апеляційну скаргу.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: В. В. Шевченко

Судді: В. В. Бєляновський

Г.П.Разюк

Постанову підписано 17.09.2008 р.