ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"08" липня 2008 р.
Справа №  02/1850а

м. Черкаси, 10 год. 20
хв.

Господарський суд Черкаської області
в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання
Давиденко В.Г., за участю помічника Черкаського міжрайонного природоохоронного
прокурора Синецької О.Ю., представників:
позивача: Соколова О.Д. -за довіреністю, відповідача:  не з'явився, третьої особи: ОСОБА_1.
-підприємець особисто, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси
справу

за
позовом  Черкаського міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в Черкаській області

до виконавчого комітету Черкаської
міської ради,

третя
особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -   підприємець ОСОБА_1,

про визнання незаконним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено
позов про визнання незаконним рішення Черкаської міської ради № 417 від
22.03.2006 року „Про затвердження акту державної приймальної комісії про
готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації „Виробництво з
випуску засобів захисту рослин по АДРЕСА_1” з мотивів невідповідності вказаного
рішення закону,  так як при його
прийнятті не враховано  вимоги ст. 30-1
Закону України «Про планування і забудову територій», відповідно до якої
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється
приймальними комісіями. Також у адміністративному позові стверджується, що
прийняття в експлуатацію об'єктів, що становлять підвищену екологічну
небезпеку, без участі представників територіальних органів Мінприроди є
порушенням пункту 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1243  від 22 вересня 2004 року.

Прокурор
у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених у
адміністративному позові.

Представники
позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити
позов, визнати незаконним рішення Черкаської міської ради № 417 від 22.03.2006
року з мотивів, викладених у адміністративному позові.

Представник
відповідача не з'явилася у судове засідання 08.07.2008 року, не повідомила
поважних причин неявки у засідання, в зв'язку з чим суд на підставі частини 4
статті 128 КАС України визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника
відповідача.

У
судовому засіданні 25.06.2008 року представник відповідача повністю заперечила
проти позову, та пояснила, що у акті державної приймальної комісії в рядку для
представника Мінприроди помилково було введено представника відділу екології та
раціонального природокористування, який діє відповідно до Положення про відділ;
відсутні підстави для скасування рішення, оскільки порушення процедури не є
підставою для його скасування; визнання рішення незаконним потягне за собою
негативні наслідки для підприємця, оскільки необхідно буде скасувати свідоцтво
про право власності на даний об'єкт.

Підприємець
ОСОБА_1. у письмовому Поясненні та додатку до письмового пояснення і у судовому
засіданні повністю заперечив проти
позову та просив відмовити в позові, оскільки лише факт відсутності
представника  Державного управління
охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області у державній
приймальній комісії не може бути підставою для визнання рішення незаконним; до
початку будівництва позивач надав позитивний висновок щодо відповідності
проекту будівництва об'єкта чинному законодавству; працівниками  позивача на підставі договорів № 24/12 від
20.03.2007 року, № 58/07 від 18.01.2008 року проводилися обстеження умов
виробництва і зберігання засобів захисту рослин, приписів про порушення правил,
норм і вимог охорони навколишнього природного середовища на виробництві не
оформлялося; листом № 5 від 13.02.2008 року підприємець ОСОБА_1. звернувся до
начальника Державного управління охорони навколишнього природного середовища в
Черкаській області Хоменка В.М., в якому просив визначитися з представником
управління в члени державної приймальної комісії та дати висновок про прийняття
в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, однак, підприємець отримав
відмову, яка перешкоджає роботі, підприємець із січня 2008 року не має
можливості працювати; скасування рішення призведе до скасування свідоцтва про
право власності на даний об'єкт, яке було видано виконавчим комітетом
Черкаської міської ради 16.10.2006 року суб'єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_1.

У
судовому засіданні оголошувалася перерва із 25.06.2008 року по 08.07.2008
року.

Оцінивши
докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення і доводи   прокурора, представників сторін та третьої
особи,  суд   встановив
наступне.

Прокурором
заявлено вимогу про визнання незаконним
рішення Черкаської міської ради № 417 від 22.03.2006 року „Про
затвердження акту державної приймальної комісії про готовність закінченого
будівництвом об'єкта до експлуатації „Виробництво з випуску засобів захисту
рослин по АДРЕСА_1”.

Суд вважає, що прокурор та
позивач не вказали законних підстав для задоволення позову,  виходячи із наступного.

Згідно частини 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти  на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу  адміністративного судочинства України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує  проти адміністративного позову.

Відповідно
до статті 31 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”  до делегованих повноважень виконавчих
комітетів  міських рад належить, зокрема,
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку,
встановленому законодавством.

В  статті 30-1 Закону України  “Про планування і забудову територій”, на
який посилається прокурор у позовній заяві, вказано,  що прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів  здійснюється
приймальними комісіями. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до
закону.

В
пункті 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1243  від 22 вересня 2004 року (далі -Порядок)  вказано, представники яких організацій
повинні  включатися до складу державної
приймальної комісії.

В
частині 2 пункту 12 Порядку зазначено, що у випадках, визначених законодавством,
до складу державної приймальної комісії включаються також представники
Мінприроди.

Як
вбачається із матеріалів справи, виконавчим комітетом Черкаської міської ради
було прийняте рішення № 417 від 22.03.2006 року
„Про затвердження акту державної приймальної комісії про готовність
закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації „Виробництво з випуску засобів
захисту рослин по АДРЕСА_1”, яке оспорюється у даному адміністративному позові.

Текст  оспорюваного рішення відповідає чинному законодавству.

Згідно
частини 10 статті 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”  акти органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому порядку.

Суду
не подано доказів невідповідності вказаного рішення відповідача
Конституції  чи законам України.

Той
факт, що Акт державної приймальної комісії від 03.03.2006 року не підписаний
представником Мінприроди, не може бути підставою для визнання рішення
відповідача № 417 від 22.03.2006 року незаконним,  оскільки суду не вказано  нормативний акт,  у якому чітко було б вказано про обов'язковість
участі представника Мінприроди у роботі державної приймальної комісії у разі
прийняття таких об'єктів, яким є  об'єкт
„Виробництво з випуску засобів захисту рослин по АДРЕСА_1”, як про це вказано у
частині 2 пункту 12 Порядку.

Перелік
видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну
небезпеку,  затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 року № 554 (на який посилалися
прокурор та представники позивача у судовому засіданні) не може вважатися таким
документом,  оскільки  у названій
постанові вказано, що  відповідно
до статті 13 Закону України “Про екологічну експертизу”  затверджується перелік видів діяльності та
об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку,  для яких є обов'язковим здійснення
державної експертизи.

У  постанові
Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 року № 554 нічого не
говориться про участь представника Міноборони у роботі приймальних
комісій,  проведення державних експертиз
не відноситься до роботи приймальних комісій.
У Законі України “Про охорону навколишнього природного середовища” також
відсутня норма про обов'язкову участь представника Мінприроди у роботі
державних приймальних комісій.

Таким
чином,  суд вважає,  що доводи прокурора та позивача про порушення
відповідачем вимоги пункту 12 Порядку не ґрунтуються на приписах чинного
законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи.

Спростовуються
також матеріалами справи доводи прокурора та
позивача про те,  що оспорюване
рішення прийняте з порушенням статті 30-1 Закону України “Про планування і
забудову територій”, оскільки ним затверджено акт державної приймальної
комісії від 03 березня 2006 року  про
готовність  закінченого будівництвом
об'єкта  до експлуатації, тобто,
саме  результат роботи державної
приймальної комісії є предметом оспорюваного рішення.

Відповідно
до пункту 27 Порядку за результатами роботи державної приймальної комісії
складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта.  Акт державної  приймальної комісії  підлягає затвердженню  у 15-денний строк органом виконавчої влади чи
органом місцевого самоврядування, що утворив комісію, та реєструється  в інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних
робіт.

Отже,
оспорюване рішення відповідача № 417 від 22 березня 2006 року  не суперечить
чинному законодавству.

Суд
вважає доводи прокурора та позивача такими, що не спростовують законність  оспорюваного рішення відповідача.  У жодному із нормативних актів не вказано, що
відсутність у акті державної приймальної комісії підпису представника
Мінприроди  тягне за собою  визнання незаконним рішення органу місцевого
самоврядування про його затвердження.

Суд
вважає за необхідне зазначити, що між позивачем та ТОВ “Фабрика
агрохімікатів”  (яка розташована по
АДРЕСА_1 та є орендарем приміщень, що були введені в експлуатацію оспорюваним
рішенням відповідача) укладалися договори № 24/12 від 20.03.2007 року та №
58/07 від 18.01.2008 року про надання платних послуг екологічного характеру,
відповідно до яких позивач надав консультації з питань розроблення
природоохоронної  програми підприємства
та сторони підписали акти приймання виконаних робіт за договором.

У
судовому засіданні 25.06.2008 року суд визнав необґрунтованим та залишив без
задоволення клопотання представника позивача про  витребування у Міністерства охорони
навколишнього природного середовища в Україні інформації про те,  чи являється
відділ екології Черкаського міськвиконкому структурним підрозділом
Мінприроди і чи має він право надавати висновки щодо Закону України “Про
охорону навколишнього природного середовища”, виходячи із того,  що ніхто із присутніх не має сумніву в тому,
що відділ екології не відноситься до Мінприроди, представник відповідача
пояснив, що відділ екології та раціонального природокористування є структурним
підрозділом Черкаського міськвиконкому, діє відповідно до Положення про відділ,
затвердженого рішенням Черкаської міської ради № 5-11 від 30.09.2003 року, і у
рядок для представника Мінприроди був вписаний помилково.

Суд
приходить до висновку,  що згідно статті
71 КАС України  доведено  законність рішення Черкаського міськвиконкому
№ 417 від 22 березня 2006 року, тому адміністративний позов Черкаського
міжрайонного природоохоронного прокурора
задоволенню не підлягає.

На
підставі статті 94 КАС України  судовий
збір  не
стягується.

Виходячи
з викладеного, керуючись статтями  94,
160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні позову відмовити повністю.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду може бути подана до Київського апеляційного  адміністративного суду через господарський
суд Черкаської області протягом 10 днів з дня проголошення постанови,
апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                  А.Д.Пащенко