СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03"
липня 2008 р.
Справа №  9/266/08

м. Миколаїв

За
позовом: Приватний
підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1,   Код
ЕДРПОУ    НОМЕР_1

До
відповідача: Виконавчий
комітет Миколаївської міської ради, м. Миколаїв, вул.  Адміральська, 20

Суддя
Філінюк І.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від
позивача: ОСОБА_2. дор. від 01.02.2008р.

Від
відповідача: представник не з'явився

При
секретарі:  Цуріка І. М.

Суть
спору:

Позивач
звернувся до господарського суду з позовом про визнання за ним права власності
на самочинно перебудовані приміщення за адресою АДРЕСА_2

Від
відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву № 5177/05-14-19
від 02.06.08р., в який позов визнається в повному обсязі, відповідач клопоче
про розгляд справи в відсутність його представника.

На
підставі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, господарський суд, -

Встановив:

На
підставі договору купівлі-продажу від 05.01.99р. та від 29.01.99 позивачем було
придбано квартири № 4 та № 5, які розташовані
в АДРЕСА_2

Відповідно
до рішення № 20 від 15.02.1999р. та № 933 від 19.05.2004р. Виконавчий комітет
Миколаївської міської ради надав дозвіл на перебудову зазначених квартир в одне
приміщення з наступним переобладнанням в нежитлове приміщення - магазину з
кафетерієм.

Згідно
до технічного паспорту на нежитлові будівлі по АДРЕСА_2, виготовленого
Комунальним підприємством „Миколаївське міжміське бюро технічної
інвентаризації” станом на 10.11.2004р., позивачем здійснено самочинне
перепланування внаслідок чого нежитлове приміщення магазину з кафетерієм мають
наступні показники:  площа основна 62,7
кв. м., загальна площа 77,1 кв. м. торгівельна площа 56,7 кв. м.

Головне
управління містобудування і архітектури управління архітектурної діяльності
Миколаївської міської ради, Санітарно-епідеміологічна станція Центрального
району м. Миколаєва, Управління МНС України в Миколаївській області та суміжні
землекористувачі не заперечують проти визнання за позивачем права власності на
самочинно збудовані приміщення.

Відповідно
до ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена
для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно
до ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно
до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно
до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи, що здійснене позивачем
самочинна забудова не порушує права чи охоронюваних законом інтересів інших
осіб, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають
задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд  -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за Приватним
підприємцем ОСОБА_1, (АДРЕСА_1  Код
ЕДРПОУ НОМЕР_1) право власності на самочинно збудоване приміщення магазину з
кафетерієм основною площею 62,7 кв. м., загальною площею 77,1 кв. м.
торгівельною площею 56,7 кв. м. по АДРЕСА_2

Суддя                                                        I.Г.Фiлiнюк