КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2008                                                                                           № 6/319

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: ІвженкоС. С., довіреність № 37 від 15.04.2008р.,

від відповідача: Нагаївська Н. В., довіреність № 03-9189/24 від 08.07.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ТТовариства з обмеженою відповідальністю

“Північспецбудмонтаж” та           Міністерства з питань           надзвичайних ситуацій та у справах

захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.07.2008

у справі № 6/319

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю “Північспецбудмонтаж”, м. Київ, вул. Борова, 14-А,

до                                                   Міністерства з питань           надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи,

м. Київ, вул. О. Гончара, 55-а,

про                                                  зобов"язання підписати додаткову угоду

Суть рішення і скарги:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Північспецбудмонтаж” (далі – ТОВ “Північспецбудмонтаж”, Позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської           катастрофи (далі – Міністерство, Відповідач) про зобов”язання підписати додаткову угоду № 2 до договору № 21-5/130 від 28.09.2007р. про дольову участь у будівництві житла щодо збільшення вартості одного квадратного метра житла, кількості квадратних метрів житла, що підлягають передачі, та перелік з характеристикою квартир, що підлягають передачі.

В наступному, під час розгляду даної справи Позивачем були подані до суду уточнення до позовної заяви, у яких детально визначено умови договору, що підлягають зміні.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.07.2008р. у справі № 6/319 уточнений позов ТОВ “Північспецбудмонтаж” було задоволено частково, а саме: було зобов”язано Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи підписати протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили додаткову угоду № 2 до договору про пайову участь у будівництві житла № 21-5/130 від 28.09.2007р. з ТОВ “Північспецбудмонтаж” щодо зміни вартості одного квадратного метра житла, кількості квадратних метрів житла, що підлягають передачі, та перелік з характеристикою квартир, що підлягають передачі. В іншій частині позову, рішенням суду було відмовлено та стягнуто з Міністерства 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив частково змінити рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2007р. у справі № 6/319 в частині відмови в подовженні терміну для передачі квартир та прийняти постанову, якою задовольнити вимоги ТОВ “Північспецбудмонтаж” та зобов’язати Міністерство підписати додаткову Угоду № 2 до договору про пайову участь у будівництві житла від 28.09.2007р. № 21-5/130 щодо зміни строку передачі квартир з наступним змістом: “п.2.2. Договору викласти в такій редакції: “Термін передачі квартир – ІІІ квартал 2008 року”.

В обґрунтування своїх вимог Позивач посилався на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, що є підставами для скасування такого судового рішення.

Зокрема заявник посилається на те, що місцевий суд неправомірно відмовив в частині подовження терміну для передачі квартир.

Представник Відповідача надав суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення господарського суду міста Києва від 10.07.2008р. в частині відмови перенесення строку введення в експлуатацію будинку по договору № 21-5/130 від 28.09.2007р. про пайову участь у будівництві житла без змін, а апеляційну скаргу ТОВ “Північспецбудмонтаж” – без задоволення.

Також, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник Відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2007р. у справі № 6/319 в частині задоволення позовних вимог щодо підписання Міністерством додаткової угоду № 2 до договору про пайову участь у будівництві житла від 28.09.2007р. № 21-5/130 та прийняти нове рішення, яким в даній частині відмовити в задоволенні позовних вимог Позивача і прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові ТОВ “Північспецбудмонтаж” відмовити. Крім того, заявник просив скасувати рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2008р. у справі № 6/319 в частині стягнення з Міністерства 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. В частині відмови в задоволенні позову щодо перенесення строку введення в експлуатацію просив залишити рішення суду без змін.

В обґрунтування своїх вимог представник Відповідача посилався на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, що є підставами для скасування такого судового рішення. Крім того, обставини, що мають значення для справи і які місцевий господарський суд визнав встановленими, не були доведені та не розглядались під час судового засідання.

Так, заявник посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно та не обґрунтовано зобов’язав відповідача підписати додаткову угоду до договору про пайову участь у будівництві житла.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, в якому просив залишити без змін рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2008р. у справі № 6/319 в частині зобов”язання Відповідача підписати додаткову Угоду № 2 до договору про пайову участь у будівництві житла від 28.09.2007р. № 21-5/130 щодо зміни вартості одного квадратного метра житла, кількості квадратних метрів житла, що підлягають передачі та переліку з характеристикою квартир, що підлягають передачі та переліку з характеристикою квартир, що підлягають передачі зі змістом, викладеним в позовній заяві, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказувалось вище, ТОВ “Північспецбудмонтаж” звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи про зобов”язання підписати додаткову угоду і рішенням господарського суду міста Києва від 10.07.2008р. у справі №6/319 уточнений позов ТОВ “Північспецбудмонтаж” було задоволено частково, а саме: було зобов”язано Міністерство підписати протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили додаткову угоду № 2 до договору про пайову участь у будівництві житла № 21-5/130 від 28.09.2007р. з ТОВ “Північспецбудмонтаж” щодо зміни вартості одного квадратного метра житла, кількості квадратних метрів житла, що підлягають передачі, та перелік з характеристикою квартир, що підлягають передачі. В іншій частині позову, рішенням суду було відмовлено та стягнуто з Міністерства 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що передбачена Договором зміна середньорічного показника опосередкованої вартості будівництва житла в регіоні, в силу ч. 2 ст. 651 ЦК України є підставою для зміни Договору у судовому порядку. Разом з тим, інші зміни Договору, які передбачають перенесення строку введення в експлуатацію будинку, задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на приписах ст.ст. 651 та 652 Цивільного кодексу України.

У зв”язку з цим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Згідно ст. 173 ГК України (далі – ГК України) господарським визнається зобов”язання, що виникає між суб”єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб”єкт (зобов”язана сторона, у тому числі боржник) зобов”язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб”єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб”єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов”язаної сторони виконання її обов”язку.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов”язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, ч. 7 ст. 179 ГК України також передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно змісту ст.ст. 11, 14 та 509 ЦК України договір, зокрема, є підставою виникнення цивільних прав і обов”язків (зобов”язань), які мають виконуватися у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В даному випадку, як було правильно встановлено судом першої інстанції, 28.09.2007р. між ТОВ “Північспецбудмонтаж” та Міністерством було укладено договір про пайову участь у будівництві житла № 21-5/130, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого предметом договору є пайова участь Відповідача у розмірі 10 911 386,88 грн. у будівництві житла в Чернігівській області, м. Куликівка по вул. Щорса, 45-А, що дозволяє Відповідачу отримати 3300,48 кв. м. за ціною 3 306,00 грн. за один кв. м., тобто 55 житлових квартир.

При укладенні Договору сторони, відповідно до пункту 4 “Порядку використання у 2007 році коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 269 від 21.02.2007р. (далі - Порядок використання коштів), визначили вартість будівництва житла в межах опосередкованої вартості його спорудження, що враховує загальні витрати з будівництва житлового будинку, улаштування внутрішньомайданчикових інженерних мереж та споруд і благоустрою, при цьому опосередкована вартість спорудження житла затверджується щоквартально Мінрегіонбудом.

У п.п. 3.2, 3.2.1 Договору було встановлено, що вартість одного квадратного метра загальної площі житла підлягає зміні з обов”язковим укладанням додаткових угод в розмірі пропорційно зміні середньорічного показника опосередкованої вартості будівництва житла в регіоні, де будується об”єкт, а також сторони визнали підставою для такої зміни - накази і розпорядження Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України.

Колегія суддів зазначає, що дана норма закону не суперечила чинному на момент укладення Договору Закону України від 22.02.2000р. “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, а саме: статті 34 даного нормативного акту.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що сторони договору дійшли згоди про зміну вартості квадратного метра житла за умови змін в чинному законодавстві України.

Разом з тим, як правильно було встановлено судом першої інстанції, вартість квадратного метра змінювалася з моменту укладення Договору на підставі наказів Міністерства регіонального розвитку та будівництва України.

На момент звернення Позивача до суду чинним є наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 185 від 24.04.2008р “Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України”, відповідно до якого вартість одного квадратного метра житла становить по Чернігівській області 3 840,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач листом № 43 від 26.05.2008р. повідомив Відповідача про зміну вартості квадратного метру та запропонував внести зміни до Договору шляхом підписання додаткової угоди, яка була надана Відповідачу разом з вищевказаним листом.

Згідно проекту додаткової угоди, Позивач запропонував Відповідачу отримати житлові приміщення в будинку, що будуються в меншій кількості квадратних метрів, ніж було визначено в Договорі, при цьому ціна одного квадратного метра нижча від вказаної в наказі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 185 від 24.04.2008 і становить по Чернігівській області 3 379,01 грн.

Однак, Відповідач у відповіді № 03-7696/22 від 06.06.2008р. на лист № 43 від 26.05.2008р., яким було запропоновано внести зміни до Договору шляхом підписання додаткової угоди про зміну кількості квадратних метрів, ніж було визначено в Договорі, при цьому ціна одного квадратного метра нижча від вказаної в наказі Мінрегіонбуду, відмовився підписувати додаткову угоду № 2 до Договору, мотивуючи свою відмову істотною зміною умов в порівнянні з первинними умовами.

Разом з тим, відповідно до п.п. 3.2., 3.2.1 Договору, положення постанови Кабінету Міністрів України № 750 від 16.05.2007р. та наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 185 від 24.04.2008р. щодо показників опосередкованої вартості будівництва житла по регіонам України є підставою для зміни вартості одного квадратного метра житла.

Однак, на момент звернення до суду з позовною заявою Закон України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” втратив чинність і сфера відносин щодо закупівлі товарів, робіт та послуг за державні кошти регулюється “Тимчасовим положенням про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 274 від 28.03.2008р., відповідно до пункту 84 якого договір про закупівлю укладається у письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 84 Тимчасового положення, договір про закупівлю укладається у письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Разом з тим, пунктом 6.2 Договору було передбачено припинення або зміну Договору за взаємною письмовою згодою сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 3.2 Договору вартість одного квадратного метра загальної площі житла за цим Договором підлягає зміні (про що сторони зобов”язанні укласти додаткову угоду до цього Договору) у разі пропорційної зміні середньорічного показника опосередкованої вартості будівництва житла в регіоні, де будується об”єкт.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що передбачена Договором зміна середньорічного показника опосередкованої вартості будівництва житла в регіоні, в силу ч. 2 ст. 651 ЦК України є підставою для зміни Договору у судовому порядку.

Згідно ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов”язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, інші зміни Договору, які передбачають перенесення строку введення в експлуатацію будинку, задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на приписах ст.ст. 651, 652 ЦК України.

Згідно ст. 33 ГПК України, обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Проте, в даному випадку, Позивач та Відповідач, всупереч вимог вказаної норми закону, не надали суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційних скаргах.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 10.07.2008р., яке було прийнято по даній справі, у зв”язку з повним з”ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду дійсним обставинам справи, а також у зв”язку з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим. Підстав, для скасування або зміни вказаного судового рішення та задоволення апеляційних скарг ТОВ “Північспецбудмонтаж” та Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, суд апеляційної інстанції не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 36, 91, 92, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Північспецбудмонтаж” та Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 10.07.2008р. у справі № 6/319 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Північспецбудмонтаж” до Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи про зобов”язання підписати додаткову угоду, – без змін.

2. Справу № 6/319 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

13.10.08 (відправлено)