ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.06.08 р.
Справа № 7/225

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Е.В. Сгара

При секретарі судового засідання
Х.Р. Косьміній

за участю:

Представників сторін:

Від позивача: не з'явились;

Від відповідача1: Левкін В.М. -
дов. №1 від18.06.08 р.;

Від відповідача2: Чевикалова І.І.
-дов. № 806 від 20.09.07 р.;

Від третьої особи1: не з'явились;

Від третьої особи2: не з'явились.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу:

За    позовом: Закритого акціонерного товариства
Страхової компанії “ВУСО” м. Донецьк

До відповідача 1: Товариства з
обмеженою відповідальністю “Авторесурс Донбасу” м. Донецьк

До відповідача 2: Акціонерного
страхового товариства “Вексель” м. Київ в особі Донецької філії м. Донецьк

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1м. Донецьк

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2м. Авдіївка

Предмет спору: стягнення суми
завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 5 077, 75 грн.

У судовому засіданні 19.06.2008 р.
розгляд справи оголошено закінченим відповідно до ст. 85 ГПК України та
оголошена перерва до 24.06.2008 р. для підготовки повного тексту рішення,
згідно ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

ЗАТ СК “ВУСО” м. Донецьк звернулося до
господарського суду Донецької області з позовною заявою до ТОВ “Авторесурс
Донбасу” м. Донецьк за участю третьої особи ОСОБА_2. м. Авдіївка про стягнення
суми завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 5 077, 75 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на довідку відділу з оформлення УДАІ УМВС України в Донецькій
області від 05.06.2007 р.; постанову Авдіївського міського суду Донецької
області №3-1260/2007 р. від 19.06.2007 р.; договір добровільного страхування
наземного транспорту №15625-01-02 від 02.08.2006 р.; заяву на виплату
страхового відшкодування від 24.05.2007 р.; акт виїзду аварійного комісару на
місце події від 23.05.2007 р.; рахунок - фактуру №1713 від 25.05.2007 р.;
калькуляцію вартості ремонтно-відбудовних робіт автомобілю ВАЗ-11183 д/НОМЕР_1;
страховий акт №1843-02 від 15.06.2007 р.; розрахунок суми страхового
відшкодування від 12.06.2007 р.; платіжне доручення №5230 від 15.06.2007 р.;
рахунок - фактуру №СФ-1192 від 06.06.2007 р.; платіжне доручення №5462 від
20.06.2007 р.; акт огляду автомобілю від 25.05.2007 р.; лист
№10052/16.5ДС-б-б-2.2 від 13.06.2007 р.

Ухвалою суду від 09.10.2007 р., за
клопотанням відповідача, до участі у справі було залучено як другого
відповідача Акціонерне страхове товариство „Вексель” м. Київ в особі Донецької
філії м. Донецьк.

Ухвалою суду від 15.11.2007 р. за
клопотанням сторін, на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу
України, процесуальний строк розгляду справи був продовжений до  13.12.2007 р.

Ухвалою голови господарського суду
Донецької області від 24.12.2007 р., за заявою судді С.А. Малашкевича та у
зв'язку із складністю спору, на підставі ст.69 Господарського процесуального
кодексу України, процесуальний строк розгляду справи був продовжений терміном
на 1 місяць.

Ухвалою суду від 17.01.2008 р., за
клопотанням відповідача-2, на підставі ст. 41 Господарського процесуального
кодексу України, судом була призначена судова автотехнічна експертиза,
провадження у справі, у зв'язку з призначенням експертизи, зупинено та
матеріали справи направлені до Донецького науково - дослідного інституту
судових експертиз у м. Донецьку.

10.04.2008 р. через канцелярію
господарського суду Донецької області повернуті матеріали справи №7/225 разом
із висновком №889/18 судової автотехнічної експертизи.

Розпорядженням голови
господарського суду Донецької області від 25.04.2008 р., у зв'язку з обранням
судді С.А. Малашкевича на посаду судді Донецького адміністративного
апеляційного суду, справа №7/225 передана на розгляд судді Е.В. Сгарі.

Ухвалою суду від 25.04.2008 р.
провадження у справі було поновлено.

Ухвалою суду від 14.05.2008 р. за
ініціативою суду до участі у справі залучено як третю особу без самостійних
вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1.

За клопотанням відповідача-2 від
13.05.2008р. та на підставі ст.31 Господарського процесуального кодексу
України, ухвалами суду від 14.05.2008р. та від 29.05.2008р. у судове засідання
викликались експерти Донецького науково - дослідного інституту судових
експертиз ОСОБА_3та ОСОБА_4., які здійснювали призначену судом автотехнічну
експертизу.

Викликані експерти у судові
засідання не з'явились, вимоги ухвал суду не виконали.

Заявою від 14.05.2008 р. позивач
уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача ТОВ „Авторесурс Донбасу”
суму франшизи в розмірі 510 грн. 00 коп., з відповідача АСТ „Вексель” - 4 567
грн. 75 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу.

Відповідач-1 відзивом на позов від
19.06.2008 р. позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує проти стягнення
з нього суми франшизи у розмірі 510 грн. 00 коп. та вважає, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з обопільної вини ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Відповідач-2 у письмових поясненнях
від 18.06.2008 р. та у судовому засіданні 19.06.2008р. повідомив, що у скоєнні
ДТП вважає винними обох водіїв, тому визнає суму відшкодування до сплати на
користь позивача лише у сумі 1 870 грн. 90 коп.

Третя особа - ОСОБА_2., підтвердив
наявність своєї вини, внаслідок чого сталося ДТП, що зафіксовано протоколом
судового засідання від 29.05.2008р.

Третя особа - ОСОБА_1. у жодне
судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, хоча був
повідомлений про розгляд справи належним чином, в тому числі рекомендованою
поштою з повідомленням.

В ході розгляду справи судом були
досліджені матеріали справи №3-1206/2007 р. про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1року народження) за ст.124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, направлені Авдіївським міським судом
Донецької області, відповідно до ухвали господарського суду від 14.05.2008р.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи ОСОБА_2., суд
ВСТАНОВИВ:

23 травня 2007 року о 16:00 год. у
м. Донецьку на перехресті пр. Мира та вул. 50-річчя СРСР сталася
дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля ВАЗ-11183 д/н НОМЕР_1(далі
по тексту ВАЗ), що належить ОСОБА_1., під його ж керуванням та ПАЗ д/н
НОМЕР_2(далі по тексту ПАЗ), що належить ТОВ „Авторесурс Донбасу”, під
керуванням ОСОБА_2.

Згідно довідки б/н від 02.06.2007
р.  відділу з оформлення УДАІ УМВС
України в Донецькій області, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок
порушення ОСОБА_2. пункту 10.1 Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим був
складений адміністративний протокол АВ №560884 за статтею 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та матеріали передані до Авдіївського
міського суду Донецької області.

Постановою Авдіївського районного
суду Донецької області №3-1206/2007 р. про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження) за ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2. визнано винним у скоєні
правопорушень, передбачених вказаною вище статтею і встановлено його вину.

З матеріалів справи №3-1206/2007 р.
вбачається, що вищезазначена постанова була скасована Постановою Апеляційного
суду Донецької області від 21.02.2008 р., а справа передана на новий розгляд.
За результатами перегляду вказаної справи, згідно Постанови  Авдіївського міського суду Донецької області
№3-712/2008 від 24.03.2008 р., судом встановлений факт того, що ОСОБА_2порушив
правила дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тим
самим він скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке
передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно договору добровільного
страхування наземного транспорту №15625-01-02 від 02.08.2006 р. (далі по тексту
Договір) автомобіль ВАЗ-11183 д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1., був
застрахований у страховій компанії ЗАТ СК „Східно - українське страхове
товариство” м. Донецьк.

Відповідно до протоколу №9
позачергових загальних зборів ЗАТ  СК
„Східно - українське страхове товариство” ухвалено замінити найменування
компанії на закрите страхове товариство страхову компанію „ВУСО”, яка виступає
позивачем у цій справі.

Страховим випадком відповідно до
п.4.1 Договору, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано
шкоду автомобілю Страхувальника (ОСОБА_1.).

За повідомленням ОСОБА_1.  про ДТП 23 травня 2007 року на місце пригоди
виїхав аварійний комісар, який склав відповідний акт виїзду аварійного комісару
на місце пригоди б/н від 23.05.2007 р. 24.05.2007 р. ОСОБА_1. подав в ЗАТ СК
“ВУСО” заяву на виплату страхового відшкодування б/н від 24.05.2007 р.

Розмір страхового відшкодування
визначається страховиком (позивачем) виходячи із суми заподіяного в результаті
настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру
страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування згідно
Договору, є рахунок СТО (п.5.2 Договору).

За рахунком - фактурою №1713 від
25.05.2007 р. та Калькуляцією вартості ремонтно - відновлювальних робіт СПД -
ФО ОСОБА_5. вартість ремонту автомобіля ВАЗ-11183 д/н НОМЕР_1склала 4 693 грн.
70 коп.

Комісією позивача 15.06.2007 р. був
складений страховий акт №1843-02 до Договору, в якому було зазначено про
виплату ОСОБА_1. страхового відшкодування в розмірі 4 693 грн. 70 коп. згідно
розрахунку суми страхового відшкодування від 12.06.2007 р., яке було виплачено Страхувальнику
платіжним дорученням №5230 від 15.06.2007 р.

До складу заявленої до стягнення
шкоди на загальну суму 5 077 грн. 75 коп., окрім вищенаведеного виплаченого
ОСОБА_1. страхового відшкодування в розмірі 4 693 грн. 70 коп., входить
вартість довідки ДАІ про обставини ДТП в розмірі 34 грн. 05 коп.,  виїзду та роботи аварійного комісару у сумі
170 грн., 00 коп., врегулювання страхового випадку у сумі 180 грн. 00 коп.,
виплата яких у загальній сумі 384 грн. 05 коп. підтверджена наявним в
матеріалах справи платіжним дорученням №5462 від 20.06.2007 р.

Згідно статті 27 Закону України
„Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування в межах фактичних витрат, переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування,
має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Статтею 993 Цивільного кодексу
України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування,
має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.1 ст.1191 цього ж
кодексу, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 1166
Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а остання звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідач-1
у даній справі обставини відсутності вини не довів.

Згідно частини 2 статті 1187
Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1187 Цивільного
кодексу України та пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27
березня 1992 року № 6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди” (зі змінами та доповненнями) під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного
господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Джерелом підвищеної
небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею
людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню
предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого
призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду,
заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх
використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного рухові
автомобіля). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки й не несе
відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом
підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела
(шофер, машиніст, оператор тощо).

ОСОБА_2. працює водієм на
товаристві з обмеженою відповідальністю „Авторесурс Донбасу” і за ним
закріплений автобус ПАЗ 32054 д/н НОМЕР_2, що підтверджено наявним в матеріалах
справи наказом ТОВ „Авторесурс Донбасу” про прийняття на роботу №295/К від
06.01.2007 р. Згідно подорожнього листа №902111 за травень 2007 р., під час
скоєння ДТП ОСОБА_2. виконував трудові обов'язки, що також підтверджено ним
самим у судових засіданнях.

Згідно частини 5 статті 35
Господарського процесуального кодексу України факти, які відповідно до закону
вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Постановою  Авдіївського міського суду Донецької області
№3-712/2008 від 24.03.2008 р., встановлений факт того, що ОСОБА_2порушив
правила дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів
(автомобіля ВАЗ), тим самим він скоїв адміністративне правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, в результаті якої автомобіль застрахований позивачем отримав
пошкодження.

В ході розгляду справи, з метою
вирішення питання наявності чи відсутності у діях водіїв обох транспортних
засобів порушень діючих Правил дорожнього руху, судом було призначено судову
автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідному
інституту судових експертиз.

Згідно висновку експертів ОСОБА_3
та ОСОБА_4., яких попереджено про відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385
Кримінального кодексу України, за результатами проведення судової автотехнічної
експертизи, встановлено наступне.

У діях водія ОСОБА_1.
невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували у причинному
зв'язку з насталою пригодою, не вбачається.

У діях водія ОСОБА_2. вбачається
невідповідність вимогам п.п.10.1, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху. При цьому
зазначені невідповідності сформували необхідні та достатні умови для настання
пригоди, що з технічної точки зору свідчить про наявність причинного зв'язку
між фактичними діями водія ОСОБА_2. та насталими наслідками.

Таким чином, судова експертиза
встановила, що ДТП сталось з вини водія ОСОБА_2.

Судова автотехнічна експертиза, яка
проводилась Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз була
призначена судом і експерти даного закладу були попереджені про
відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за
дачу завідомо неправильного висновку.

Таким чином, висновки експертизи
приймаються судом до уваги.

Пунктом 1 ст.1172 Цивільного
кодексу України передбачено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що
матеріальну шкоду автомобілю ВАЗ завдано внаслідок дій третьої особи -
ОСОБА_2., який є працівником ТОВ „Авторесурс Донбасу”. У зв'язку із зазначеним,
у позивача виникає право вимагати відшкодування заподіяної йому матеріальної
шкоди у відповідача - ТОВ „Авторесурс Донбасу”, як підприємства, на якому працював
винний у заподіянні шкоди.

В свою чергу,  автобус
ПАЗ 32054 д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2., з вини якого сталася
дорожньо-транспортна пригода, та який належить ТОВ “Авторесурс Донбасу”, був
застрахований на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/0751809  від 20.02.2007 р. в Акціонерному страховому
товаристві „Вексель” м. Київ в особі Донецької філії (далі по тексту Поліс).

Згідно полісу, страхова сума за
шкоду, заподіяну майну, складає 25 500 грн., франшиза - 510 грн.

Статтею 22 Закону України „Про
обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників  наземних транспортних засобів” передбачено,
що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди
життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Про настання  дорожньо-транспортної пригоди  відповідача-2 було повідомлено 29.05.2007 р.
12.10.2007 р. від позивача на адресу відповідача-2 надійшла заява про виплату
страхового відшкодування в порядку регресу, що підтверджено сторонами у
судовому засіданні.

На момент розгляду справи страхове
відшкодування в порядку регресу у загальній сумі 4693 грн. 70 коп. позивачу не
сплачено.

Відповідач-2 в своїх поясненнях з
посиланням на ст. 33 ЗУ „Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів” посилається на той
факт, що автомобіль ВАЗ на огляд в АСТ „Вексель” наданий не був, тобто страхова
компанія на має можливості оцінити шкоду, як передбачено Законом.

Вказані заперечення судом до уваги не
приймаються, тому як при посиланні на ст.33 Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів” відповідач-2 не приймає до уваги ст. 34 цього Закону, відповідно до
якої страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання
письмового повідомлення про страховий випадок),
зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на  місце
настання  страхового випадку
та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин  настання
страхового випадку  та  розміру
збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не  з'явився,
потерпілий  має  право самостійно обрати аварійного
комісара  або  експерта
для  визначення  розміру
шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи.

В обґрунтування часткового
заперечення проти позову, відповідач-1 та відповідач-2 посилаються на
обопільність вини ОСОБА_2. та ОСОБА_1. у скоєнні ДТП. Разом з цим, жодного
доказу в підтвердження цього факту не надали.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, а також
вищевикладені факти, судом не приймаються до уваги посилання відповідачів на
обопільність вини ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у скоєнні ДТП.

Статтею 29 Закону України „Про
обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів” передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,
зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача
транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний
засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди
додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата
за послуги стоянки.

З огляду на вищевикладене, з
урахуванням приписів перелічених статей Цивільного кодексу України, Закону
України „Про страхування” та Закону України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” суд
вважає, що з відповідача-2 підлягає стягненню на користь позивача матеріальна
шкода в сумі 4183 грн. 70 коп., а саме, сума страхового відшкодування за
винятком розміру франшизи.

Стосовно вимог позивача про
стягнення з ТОВ „Авторесурс Донбасу”
франшизи в розмірі 510 грн., то ці вимоги також підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до вимог Закону України “Про страхування” страховиком
згідно з договором страхування  не
відшкодовується страхувальнику тільки франшиза (ч.18 ст.9 цього Закону).
Франшиза відшкодовується за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди та
відповідальної за спричинені збитки.

До складу заявленої до стягнення
шкоди на загальну суму 5 077 грн. 75 коп., окрім страхового відшкодування в
розмірі 4 693 грн. 70 коп., входить вартість довідки ДАІ про обставини ДТП в
розмірі 34 грн. 05 коп., та послуги ТОВ „Страховий Ассістанс”, які складаються
з виїзду та роботи аварійного комісару у сумі 170 грн., 00 коп. і врегулювання
страхового випадку у сумі 180 грн. 00 коп., виплата яких у загальній сумі 384
грн. 05 коп. підтверджена наявним в матеріалах справи платіжним дорученням
№5462 від 20.06.2007 р.

Послуги ТОВ „Страховий Ассістанс”,
надані позивачу у вигляді роботи аварійного комісару та врегулювання страхового
випадку договором добровільного страхування наземного транспорту №15625-01-02
від 02.08.2006р. не передбачені. Законами України “Про страхування” та „Про
обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів” також не передбачено відшкодування вищезазначених витрат.
До суми страхового відшкодування, згідно умов договору та приписів зазначених
Законів, не входять витрати на роботу аварійного комісару та врегулювання
страхового випадку.

З наведеного вбачається, що
вищезазначені послуги ТОВ „Страховий Ассістанс” позивачем замовлені, прийняті
та оплачені за власним бажанням.

Із змісту вищенаведених норм
Цивільного кодексу України поняття відповідальності за заподіяну шкоду включає
такі складові як наявність шкоди, протиправна поведінка (бездіяльність)
заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою
відповідача.

Позивачем не доведено причинного
зв'язку між діями відповідача-1 (його працівника під час виконання ним своїх
трудових обов'язків) та виниклою шкодою в розмірі 350 грн., в томі числі 170
грн. за роботу аварійного комісару та 180 грн. за врегулювання страхового
випадку.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю вини
відповідача-1 у виникненні цієї шкоди.

Стосовно вимоги щодо відшкодування
вартості оплаченої довідки ДАІ в розмірі
34 грн. 05 коп., вона підлягає задоволенню за рахунок АСТ „Вексель”,
враховуючи доведеність вини працівника ТОВ “Авторесурс Донбасу” та наявністю
причинного зв'язку між шкодою в цій частині та протиправною поведінкою
працівника ТОВ “Авторесурс Донбасу”, цивільно-правова відповідальність якого
застрахована АСТ „Вексель”.

Враховуючи наведене, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Статтею 44 Господарського
процесуального кодексу визначено, що складові судових витрат складаються з
державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням
речових доказів у місці їх знаходження, оплата послуг перекладача, адвоката,
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. ст. 43, 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати, в тому числі,
витрати по сплаті суми за проведення судової експертизи покладаються на
відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст.526, 993, 1166,
1172, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України, Закону України “Про страхування”, Закону України „Про
обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників  наземних транспортних засобів”, керуючись
ст.ст.4-2, 4-3, 22, 24, 33, 35, 42, 43, 44, 49, 82-85 Господарського  процесуального  кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Закритого
акціонерного товариства Страхової компанії “ВУСО” м. Донецьк задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Авторесурс Донбасу” (83000, м. Донецьк, вул. Софійська, 18,
р/р 1203 в філії ГУ ПІБ в Донецькій області, МФО 334635) на користь
Закритого акціонерного товариства Страхової компанії “ВУСО” (83055, м. Донецьк,
вул.. Університетська, 20, п/р 0196 в Донецькій філії КБ ТОВ „Місто
банк”, МФО 335968) суму франшизи у розмірі 510 грн. 00 коп., 10 грн. 24 коп.
державного мита, 11 грн. 85 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

Стягнути з Акціонерного страхового
товариства „Вексель” (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 7, )
на користь Закритого акціонерного товариства Страхової компанії “ВУСО” (83055,
м. Донецьк, вул.. Університетська, 20, п/р 0196 в Донецькій філії КБ
ТОВ „Місто банк”, МФО 335968) суму матеріальної шкоди в порядку регресу у
розмірі 4 217 грн. 75 коп., 84 грн. 72 коп. державного мита, 98 грн. 00 коп.
витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

У задоволенні вимог в залишковій
частині відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Авторесурс Донбасу” (83000, м. Донецьк, вул. Софійська, 18,
р/р 1203 в філії ГУ ПІБ в Донецькій області, МФО 334635) на користь
Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз (83102, м. Донецьк,
вул. Лівенка, 4, р/р  0122 в
ГУДК у Донецькій області, МФО 834016, ) 75 грн. 40 коп. за
проведення судової експертизи по справі №7/225.

Стягнути з Акціонерного страхового
товариства „Вексель” (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 7, )на
користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз (83102, м.
Донецьк, вул.. Лівенка, 4, р/р
0122 в ГУДК у Донецькій області, МФО 834016, )
675 грн. 32 коп. за проведення судової експертизи по справі №7/225.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його
прийняття.

Суддя