ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.08 Справа № 20/195/08

Суддя Гандюкова Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Якимівського орендного підприємства “Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування”, Запорізька область, смт.Якимівка

до Якимівської селищної ради, Запорізька область, смт.Якимівка

про стягнення 3731,84 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Капустіна О.В. (дов. №339 від 25.05.2007р.);

Від відповідача – не з’явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 2600,10 грн. основного боргу, суму 1131,74 грн. інфляційних витрат, всього суму 3731,84 грн.

Ухвалою господарського суду від 06.03.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/195/08, судове засідання призначено на 07.04.2008 року. У судовому засіданні 07.04.2008р. на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 21.04.2008р.

21.04.2008р. за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та на підставі контракту, ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 546, 549-552, 611, 625 ЦК України, ст.193, 216-218, 230-231, 264-265 ГК України просить позов задовольнити.

Відповідач надав заперечення, в яких позовні вимоги не визнав з наступних підстав. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Позивач не звертався до суду на протязі 3-х років, тому вступає в дію позовна давність, де згідно ч.4 ст. 267 ЦК України закінчення терміну позовної давності, застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно ст. 184 Житлового кодексу України фінансування затрат на експлуатацію та ремонт житлового фонду місцевих рад здійснюється за рахунок коштів житлово-експлуатаційних організацій, позивач є балансоутримувачем будинку №8 вул. Меліораторів в смт.Якимівка. Відповідно до ст. 25 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004р. балансоутримувач повинен визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна;приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів;забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил. Тому проведення капітального ремонту повинен фінансувати позивач. Просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2004р. між Якимівським орендним підприємством “Виробниче об’єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування” (позивач) та Якимівською селищною радою Запорізької області (відповідач, замовник) був укладений контракт № 94, за яким замовник доручив, а підрядник зобов”язався виконати роботи по заміні стояка трубопроводів ГВП та ХВП в квартирах №46-55 житлового будинку №8 по вул. Меліораторів, смт.Якимівка Запорізька область.

Відповідно до п.2 договору загальна вартість робіт по договору складає 2669,3 грн., в тому числі ПДВ 444,88 грн. Оплата провадиться на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт форми № 2 та відповідно до довідки форми № 3 та пред’явленого рахунку на протязі 3 робочих днів.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були виконані роботи по заміні стояка трубопроводів ГВП та ХВП в квартирах №46-55 житлового будинку №8 по вул. Меліораторів, смт.Якимівка, на загальну суму 2600,10 грн.

12.12.2004р. позивач виставив відповідачу рахунок №2314 на суму 2600,10 грн. щодо оплати виконаних робіт, одержаний відповідачем 15.12.2004р..

Проте, як слідує з матеріалів справи, відповідач не сплатив грошові кошти у сумі 2600,10 грн.

Згідно з ст.11,509 ЦК України договір є однією із підстав виникнення зобов’язань.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

У встановлений контрактом строк відповідач не сплатив заявлену до стягнення суму, вимога щодо оплати також заявлена позивачем у рахунку №2314 від 12.12.2004р. щодо оплати виконаних робіт.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін строк (термін).

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено строк позовної давності тривалістю в три роки. Наслідком спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є відмова у позові. Оскільки відповідачем заявлено про пропуск позовної давності, на момент пред’явлення позову строк позовної давності за вимогами про стягнення вартості виконаних робіт на суму 2600,10грн. закінчився. Внаслідок пропуску строку позовної давності, який є самостійною підставою для відмови в позові, в задоволенні вимог про стягнення з відповідача суми 2600,10 грн. відмовляється.

Згідно з ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). На цій підставі вимоги про стягнення 1131 грн. 74 коп. втрат від інфляції грошових коштів в цій частині також задоволенню не підлягають.

Заперечення позивача щодо переривання строку позовної давності у зв’язку з визнанням відповідачем боргу суд вважає необгрунтованим. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку. Такими діями можуть бути будь-які дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися: повне або часткове визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу і (або) неустойки, сплата процентів по основному боргу; прохання про відстрочку виконання. При цьому в тих випадках, коли передбачалось виконання зобов'язання частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник здійснив дії, які свідчать про визнання лише частини (періодичного платежу), такі дії не можуть бути підставою для перерви перебігу строку позовної давності по іншим частинам (платежам). В обґрунтування доводів позивач посилається на підписання сторонами по справі (зокрема відповідачем) акту звірки взаємних рахунків станом на 01.06.2007р. Однак, із зазначеного акту неможливо зробити висновки про визнання відповідачем себе зобов’язаною особою саме за виконані роботи по заміні стояка трубопроводів ГВП та ХВП в квартирах №46-55 житлового будинку №8 по вул. Меліораторів, смт.Якимівна. Довідка щодо дебіторської заборгованості Якимівської селищної ради перед позивачем не підписана відповідачем, тому не може бути доказом переривання позовної давності, визнання боргу.

На підставі викладеного, у задоволенні позову відмовляється повністю.

Згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі 01.09.2008 р.