ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 30/127

19.06.08

За позовом Приватного підприємства «Антарія-Буд-Інвест»

до Споживчого товариства «Віта»

про розірвання договору та зобов’язання вчинити дії

Суддя Ващенко Т.М.

В засіданнях приймали участь представники:

Від позивача Лисий В.М. –представник за довіреністю № б/н від 25.02.08.;

Костюченко О.А. –представник за довіреністю № б/н від 25.02.08.

Від відповідача Мадієвський О.В. –представник за довіреністю № б/н від 27.02.08.

Рішення прийнято 19.06.08. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв’язку з оголошенням в судових засіданнях перервами з 28.02.08. по 06.03.08., з 06.03.08. по 13.03.08., з 13.03.08. по 20.03.08., з 20.03.08. по 22.04.08., з 22.04.08. по 13.05.08., з 13.05.08. по 20.05.08., з 05.06.08. по 19.06.08.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного підприємства «Антарія-Буд-Інвест»до Споживчого товариства «Віта»про:

- розірвання договору № 25 купівлі-продажу від 25.07.07., укладеного між сторонами;

- зобов’язання відповідача повернути позивачу сплачені ним кошти на придбання товару по Договору, в сумі 1 158 500,01 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем в порушення умов Договору не передано позивачу товар, порушено плановий цикл будівельно-монтажних робіт на об’єкті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.08. було порушено провадження у справі № 30/127, розгляд справи було призначено на 28.02.08. о 14-45.

В судових засіданнях 28.02.08. 06.03.08., 13.03.08. судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувались перерви.

13.03.08. представником позивача в судовому засіданні на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої Приватне підприємство «Антарія-Буд-Інвест»просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти сплачені позивачем на придбання товару по Договору в сумі 1 158 500,01 грн.

В судовому засіданні 06.03.08. представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого Споживче товариство «Віта»проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог повністю та зазначає, що відповідач виконав взяті на себе зобов'язання та поставив позивачу баштовий кран, що був предметом Договору купівлі-продажу № 25 від 25.07.07.

Відповідач зазначає, що на підставі Договору купівлі-продажу від 29.06.07. та Акту приймання-передачі від 01.08.07. укладених між ТОВ «Сучасник-Ка» та СТ «Віта», останнє стало власником баштового крану КБ-573, заводський № 81.

Відповідач вказує на те, що 25.07.07. СТ «Віта»уклало Договір купівлі-продажу № 25 з позивачем, предметом якого була купівля-продаж саме цього баштового крану - КБ-573.

У відповідності до п. 2.3. Договору № 25 від 25.07.07., відповідач зобов'язувався за власний рахунок провести ренген-дефектоскопію баштового крану КБ-573, що є предметом продажу за цим Договором, до підписання акту-приймання-передачі крану.

Відповідач зазначає, що на виконання цього обов'язку, СТ «Віта» уклало з ВК «Дефектоскопіст»Договір № 01-08 від 01.08.07., згідно з яким, останнє зобов'язувалось провести технічну діагностику (дефектоскопію) баштового крану КБ-573, заводський № 81, який був предметом продажу за Договором №25 від 25.07.07., укладеного між позивачем та відповідачем.

ВК «Дефектоскопіст»виконав взяті на себе зобов'язання та провів обстеження цього крану, що підтверджується Актом огляду технічного стану баштового крану КБ-573, заводський № 81, від 27.09.07.

Крім того, відповідач вказує на те, що ВК «Дефектоскопіст»проводив монтаж цього баштового крану, що підтверджується Актом якості монтажу баштового крану КБ-573, зав. № 81.

Виходячи зі змісту вказаних Актів, які були підписані представником позивача, баштовий кран КБ-573, зав. № 81, на момент проведення дефектоскопічних досліджень та монтажних робіт вже був власністю позивача та знаходився на будівельному майданчику позивача за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 35.

В судових засіданнях 20.03.08., 22.04.08., 13.05.08. судом на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувались перерви.

12.05.08. директором ВК «Дефектоскопіст»- Кіркевичем Ю.Л. через канцелярію Господарського суду міста Києва було подано письмові пояснення по справі № 30/127, відповідно до яких зазначена особа вказує на те, що СТ «Віта»здійснило поставку баштового крану КБ-573, заводський № 81, на будівельний майданчик ПП «Антарія-Буд-Інвест»за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 35.

ВК «Дефектоскопіст»вважає, що позовні вимоги ПП «Антарія-Буд-Інвест»до СТ «Віта»щодо непоставки баштового крану є безпідставними, оскільки на момент проведення дефектоскопічних досліджень та монтажних робіт баштовий кран КБ-573, зав. № 81 знаходився на будівельному майданчику ПП «Антарія-Буд-Інвест».

В судовому засіданні 20.05.08. представником позивача було подано клопотання, погоджене відповідачем, відповідно до якого сторони просять суд на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжити строк вирішення спору у справі № 30/127.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.08. на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України було продовжено строк вирішення спору у справі № 30/127 та відкладено розгляд справи на 05.06.08. о 12-00.

13.05.08. представником відповідача було подано суду клопотання про витребування доказів, відповідно до якого Приватного підприємства «Антарія-Буд-Інвест»просе суд на підставі ст. 38 Господарського процесуального кодексу України витребувати у позивача оригінал Технічного паспорту баштового крану КБ 573, заводський № 81, для огляду в судовому засіданні.

Розглянувши зазначене вище клопотання, суд зазначає, що зазначений доказ було подано позивачем та оглянуто в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.06.08. проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

В судовому засіданні 05.06.08. судом на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 19.06.08. о 12-45 для виготовлення повного тексту рішення по справі № 30/127.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.07. між Споживчим товариством «Віта» (Продавець) та Приватним підприємством «Антарія-Буд-Інвест»(Покупець) було укладено Договір № 25 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Продавець зобов’язався передати у власність Покупця, а Покупець зобов’язався прийняти та оплатити кран КБ-573, 1982 року випуску.

Відповідно до п. 3.1. Договору, кран відпускається при умові 50 % передоплати вартості товару, наступна оплата 30% від вартості товару проводиться по факту поставки 50% металоконструкцій товару в сумі 360000,00грн.

Відповідно до п.3.2. Договору, кінцева оплата за товар в розмірі 20 % від вартості крану в сумі 240 000,00 грн. оплачується на протязі трьох банківських днів після підписання Акту прийому-передачі товару.

Позивач зазначає, що він належним чином виконував зобов’язання за Договором та оплатив відповідачу за товар суми у розмірі: 600 000,00 грн. (платіжне доручення № 802 від 27.07.07.); 100 000,00 грн. (платіжне доручення № 952 від 21.08.07.) ; 250 000,00 грн. (платіжне доручення № 958 від 22.08.07.); 50 000,00 грн. (платіжне доручення № 974 від 28.08.07.); 70 000,00 грн. (платіжне доручення № 1112 від 19.09.07.) ; 28 500,01 грн. (платіжне доручення № 1179 від 27.09.07.); 60 000,00 грн. (платіжне доручення № 18 від 22.10.07.).

Всього позивачем на виконання умов Договору було сплачено відповідачу суму в розмірі 1 158 500,01 грн.

Позивач вказує на те, що відповідач не виконав свого обов'язку по Договору, а саме кран позивачу не поставив, порушив плановий цикл будівельно-монтажних робіт на об'єкті, чим наніс позивачу відповідні збитки.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов’язана вчинити на користь другої сторони певну дію, у даному випадку сплатити гроші. Цей обов’язок виникає з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України, а саме з договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання це є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Договором не було встановлено конкретного строку поставки крану Покупцю (позивачу).

Враховуючи зазначене вище, позивачем на адресу відповідача відповідачу після перерахування на розрахунковий рахунок Споживчого товариства «Віта»вищеназваної суми коштів було направлено лист-претензію № 14/11 від 28.11.07. з вимогою терміново поставити кран та ввести його в експлуатацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином судом встановлено, що вимога позивача щодо поставки товару відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України була визначена моментом отримання претензії відповідачем, і зазначені в ній вимоги відповідач відповідно до зазначеної норми закону повинен був виконати в семиденний термін від дня отримання зазначеного листа –претензії.

Але, як вбачається з матеріалів справи відповідач в порушення умов Договору та чинного законодавства України свої зобов'язання по Договору від 25.07.07. по поставці баштового крану не виконав.

Відповідно до п. 7.1 Договору, сторонами було погоджено, що даний Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх обов’язків по Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання умов Договору, винувата сторона несе відповідальність у відповідності до діючого законодавства України.

У відповідності до ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Посилання відповідача на те, що він виконав взяті на себе зобов'язання та поставив позивачу баштовий кран, що був предметом Договору купівлі-продажу № 25 від 25.07.07. не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються лише на припущеннях та домислах.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідачем в розумінні зазначених правових норм належних та допустимих доказів в підтвердження того, що Споживчим товариством «Віта»було поставлено кран КБ-573, 1982 року випуску Приватному підприємству «Антарія-Буд-Інвест»суду надано не було.

Крім того, посилання директора ВК «Дефектоскопіст»на те, що на момент проведення дефектоскопічних досліджень та монтажних робіт баштовий кран КБ-573, зав. № 81 знаходився на будівельному майданчику ПП «Антарія-Буд-Інвест»також не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин, судом встановлено, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та Договором свого обов’язку по поставці товару - крану КБ-573, 1982 р. в. не виконав, та не повернув позивачу суми попередньої оплати за товар, а тому враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Приватного підприємства «Антарія-Буд-Інвест»в частині зобов’язання відповідача повернути йому кошти за придбання товару - кран КБ-573, 1982 року випуску в розмірі 1 158 500,01 грн. слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог Приватного підприємства «Антарія-Буд-Інвест»про розірвання Договору № 25 від 25.07.07., укладеного між позивачем та відповідачем, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Згідно ст. 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Таким чином, зазначеною правовою нормою встановлено порядок для розірвання господарських договорів.

Але як вбачається з матеріалів справи, позивачем в розумінні ст. 188 Господарського кодексу України на адресу відповідача не надсилалось пропозиції щодо розірвання Договору від 25.07.07.

З огляду на наведене, вимога позивача щодо розірвання Договору № 25 від 25.07.07., укладеного між Споживчим товариством «Віта» та Приватним підприємством «Антарія-Буд-Інвест»є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 525, 526, 530, 610, 611, 629, 651, 663, 693 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги Приватного підприємства «Антарія-Буд-Інвест» задовольнити частково.

2.          Зобов’язати Споживче товариство «Віта»(03179, м. Київ, вул. Уборевича, 19, к. 49, ) повернути Приватному підприємству «Антарія-Буд-Інвест»(02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, ) 1 158 500 (один мільйон сто п’ятдесят вісім тисяч п’ятсот) грн. 01 коп. - кошти за придбання товару по Договору № 25 від 25.07.07.

3.          Стягнути з Споживчого товариства «Віта» (03179, м. Київ, вул. Уборевича, 19, к. 49, ) на користь Приватного підприємства «Антарія-Буд-Інвест»(02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, ) 11 585 (одинадцять тисяч п’ятсот вісімдесят п’ять) грн. 00 коп. - витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          В іншій частині –в позові відмовити.

5.          Після вступу рішення в законну силу видати накази.

6.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

Т.М. Ващенко