ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

10.06.2008                                                              Справа № 2/67

За первісним позовом закритого акціонерного товариства „Джерела міжгір’я”, с. Сойми Міжгірського району

ДО відділу по забезпеченню повноважень щодо управління об’єктами спільної власності територіальних громад Міжгірської районної ради, смт. Міжгір’я

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Міжгірської районної ради, смт. Міжгір’я

ПРО зобов'язання відповідача повернути позивачу неоплачені акції в кількості 5797шт. номінальною вартістю 579700грн. для їх подальшої реалізації, та

-          зобов'язання відповідача сплатити на користь позивача за весь час прострочки 10 відсотків річних від суми простроченого платежу, що дорівнює 207742,19грн.

та за зустрічним позовом відділу по забезпеченню повноважень щодо управління об’єктами спільної власності територіальних громад Міжгірської районної ради, смт. Міжгір’я

ДО закритого акціонерного товариства „Джерела міжгір’я”, с. Сойми Міжгірського району

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Міжгірської районної ради, смт. Міжгір’я

ПРО визнання права ЗАТ „Джерела Міжгір’я” на право користування земельною ділянкою, внесеною Фондом комунального майна Міжгірської районної ради до статутного фонду

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – Гарапко Х.М. –представник за дорученням №25/04-15 від 06.06.2008р.

від відповідача – Добоні І.І. –начальник відділу

від третьої особи – Казибрід І.В. –предст. за дор. №03-19/86 від 07.03.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. У підтвердження своєї позиції вказує на неналежне та неповне виконання учасником товариства взятого на себе обов’язку по формуванню статутного фонду та внесення відповідної частки до статутного капіталу Товариства, що полягає у неможливості здійснювати права власника на частку, що передана відповідачем, а саме користуватись земельною ділянкою площею 5,3970га, що передана для обслуговування санаторно-оздоровчого комплексу „Верховина” у с. Сойми Міжгірського району вартістю 579637,80грн. Відтак, вважає, що отримані відповідачем внаслідок формальної передачі частки корпоративні права у Товаристві, але неможливість використання такої частки Товариством через неможливість оформлення права постійного користування на таку частку (земельну

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 10.06.2008 року по справі №2/67

ділянку), порушують права та охоронювані законом інтереси товариства, які підлягають судовому захисту.

Заперечує з приводу зустрічного позову з тих підстав, що за умовами Установчого договору та Статуту Товариства відповідач повинен був внести відповідну земельну ділянку, яка, як вбачається з наявних у справі матеріалів, не належить відповідачу, а тільки знаходиться його постійному користуванні. Відтак, відповідач не вправі розпоряджатись тим майном, що не знаходиться у його власності, а також передавати його до статутного капіталу іншої юридичної особи, у створенні якої він бере участь.

Представник відповідача заперечує з приводу обґрунтованості первісного позову з підстав, наведених у поданому суду письмовому поясненні та його доповненні та просить взяти до уваги те, що на момент створення Товариства а також на сьогоднішній день Фонду комунального майна Міжгірської районної ради, правонаступником якого являється відділ по забезпеченню повноважень щодо управління об’єктами спільної власності територіальних громад Міжгірської районної ради, смт. Міжгір’я, належить право постійного користування земельною ділянкою площею 5,3970га для обслуговування санаторно-оздоровчого комплексу „Верховина” у с. Сойми Міжгірського району вартістю 579637,80грн., що підтверджується Державним актом на право постійного користування серії І-ЗК №001271. Дана земельна ділянка з користування відповідача не вибувала, відповідне рішення про її вилучення від постійного землекористувача не приймалось, а Державний акт на сьогоднішній день є чинним та не скасованим у визначеному законодавством порядку. Відтак, оскільки на момент створення Товариства його учаснику належало відповідне право, таке і було передано Товариству до статутного капіталу, а останнє стало власником належного його учаснику права на відповідну частку, що полягає у передачі права постійного користування земельною ділянкою на термін дії створеного Товариства.

Відтак, вважає, що відповідач є засновником і акціонером ЗАТ „Джерела Міжгір’я” із часткою в статутному капіталі 13,3% від статутного фонду, що складає 20823шт. акцій номінальною вартістю 100грн. кожна.

Просить задовольнити зустрічний позов у повному обсязі з огляду на вищенаведене, а також просить взяти до уваги те, що відповідно до пункту 2 статті 115 Цивільного кодексу України, ч.1 статті 13 Закону України „Про господарські товариства” вкладом до статутного (складеного) капіталу можуть бути майнові права, що мають грошову оцінку. В свою чергу, згідно статті 86 Господарського кодексу України таке визначення конкретизується і прямо вказується, що вкладами учасників та засновників господарського товариства може бути право користування землею. А оскільки Фонду комунального майна на момент створення товариства належало відповідне право користування земельною ділянкою, саме своє право землекористувача, і обов’язки, що з ним поєднані, на цю земельну ділянку учасник передав Товариству. Водночас, сам об’єкт, тобто земельна ділянка, не передавався у користування створеному Товариству, оскільки такими правами наділений тільки власник земельної ділянки, тобто Соймівська сільська рада.

Представник третьої особи також заперечує стосовно обґрунтованості доводів позивача з мотивів, наведених у поданому суду письмовому поясненні. Підтверджує доводи відповідача, наведені ним суду, а також вважає наведену у зустрічному позові позицію заявника такою, що заслуговує на увагу та підтверджує факт належного виконання учасником обов’язку по формуванню статутного фонду шляхом передачі Товариству належного його учаснику права на користування відповідним майном.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 10.06.2008 року по справі №2/67

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

По первісному позову:

Згідно Установчого договору та протоколу №1 зборів засновників від 16.09.2003р., Фонд комунального майна Міжгірського району (правонаступником якого є відділ по забезпеченню повноважень щодо управління об’єктами спільної власності територіальних громад Міжгірської районної ради, смт. Міжгір’я (далі по тексту - Відділ) є засновником закритого акціонерного товариства „Джерела Міжгір’я” (далі - Товариство).

У відповідності до умов даного Установчого договору про створення Товариства його засновником, тобто Відділом, на підставі відповідного рішення Міжгірської районної ради від 13.09.2003р. №103, за актом приймання-передачі від 16.09.2003р., як внесок до статутного фонду новоствореного підприємства, було передано незавершений будівництвом санаторно-оздоровчий комплекс „Верховина” в м. Сойми Міжгірського району загальною вартістю 1502662,20грн. та земельну ділянку, відведену для його будівництва та обслуговування площею 5,397га вартістю 579637,80грн., яку оцінено у відповідності з Методикою грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. №213.

Внаслідок передачі до статутного фонду Товариства свого внеску відповідач отримав в обмін на зазначені інвестиції, зокрема –земельну ділянку, корпоративні права, що посвідчуються акціями у кількості 5797 штук номінальною вартістю 579700грн.

Аналізуючи позицію сторін з приводу вимог за первісним позовом, суд констатує наступне.

В силу положень статті 1 Закону України „Про господарські товариства” №1576-ХІІ від 19.09.1991р. (далі –Закон №1576-ХІІ) господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. Господарські товариства можуть набувати майнових та особистих немайнових прав, вступати в зобов'язання, виступати в суді та третейському суді від свого імені.

Пунктом 2 Установчого договору та пунктом 2.1 Статуту Товариства також визначено мету його створення, яка направлена на об'єднання майна засновників та їх підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Згідно вимог ст.ст. 12 та 13 Закону №1576-ХІІ товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці.

З метою належного виконання взятих на себе зобов’язань учасниками в порядку, визначеному чинним законодавством, до статутного фонду новоствореного Товариства було внесено, зокрема, від Фонду комунального майна Міжгірського району:

- об’єкт незавершеного будівництвом санаторно-оздоровчого комплексу „Верховина” у с. Сойми Міжгірського району загальною вартістю 1502662,20грн., яку

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 10.06.2008 року по справі №2/67

визначено згідно експертного висновку ТОВ „Проектний інститут „Укрмашпроект” від 10.09.2003р.;

- у постійне користування земельну ділянку площею 5,397га для обслуговування санаторно-оздоровчого комплексу „Верховина” у с. Сойми Міжгірського району, вартість якої нарахованої у відповідності з Методикою грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. №213 склала суму 579637,80грн.

Всього частка Фонду комунального майна району склала суму 2082300грн., що становить 20823шт. акцій номінальною вартістю 100грн. кожна та складає 13,3% Статутного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, поданих суду відповідачем, дана земельна ділянка на момент її передачі до Статутного фонду перебувала у постійному користуванні Відділу, що посвідчується Державним актом на право постійного користування серії І-ЗК №001271 від 17.09.2003р., який видано на підставі рішення 9 сесії 4-го скликання Соймівської сільської ради від 14.09.2003р. №72 та зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2.

Статтею 86 Господарського кодексу України передбачено, що вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Вищевикладене дає підстави стверджувати, що учасником Товариства було виконано взяті на себе зобов’язання по формуванню статутного фонду новоствореного Товариства у цілковитій відповідності до вимог чинного законодавства, а передача до статутного фонду наявного у Відділу права на користування земельною ділянкою повністю відповідає реалізації даним суб’єктом належного йому права, яке посвідчено Державним актом на право постійного користування серії І-ЗК №001271 від 17.09.2003р.

Відтак, позиція позивача щодо недотримання відповідачем взятих на себе зобов’язань та відсутність формування статутного фонду Товариства у визначеному його учасниками обсязі не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується вищенаведеним. Відповідно, вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають.

За зустрічним позовом:

Відділ звернувся до Товариства з вимогою про визнання права ЗАТ „Джерела Міжгір’я” на право користування земельною ділянкою площею 5,397га для обслуговування санаторно-оздоровчого комплексу „Верховина” у с. Сойми Міжгірського району, внесеною Фондом комунального майна Міжгірської районної ради до статутного фонду з огляду на те, що останнім отримання такого права заперечується та не визнається.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 10.06.2008 року по справі №2/67

відшкодування моральної (немайнової шкоди); визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду, який має приймати рішення зі справи в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

В даному випадку обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту порушеного його права на участь у Товаристві шляхом визнання позивачем права на користування переданою Відділом до статутного фонду Товариства земельною ділянкою повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Заперечення Товариства з приводу неможливості оформлення у відповідності до вимог Земельного кодексу України переданого йому учасником права на користування земельною ділянкою не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на вищенаведене та таке.

В контексті вимог Закону №1576-ХІІ, а також норм Цивільного кодексу України (статті 115), Господарського кодексу України (статті 86), передача належного Відділу права на постійне користування земельною ділянкою повністю відповідає вимогам чинного законодавства. В свою чергу, встановлення такого права визначено сторонами особливим порядком його застосування, зокрема, право користування земельною ділянкою передано на певний термін (на строк діяльності Товариства) та на умовах, за яких таке право отримав сам учасник, а також підлягає поверненню при настанні такого випадку учаснику, який його передав. Тобто, за наслідками створення Товариства передане йому учасником право не призводить до втрати останнім самого користування земельною ділянкою, тобто правовідносини між власником цієї земельної ділянки та її постійним землекористувачем з приводу видачі відповідного Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою незмінні протягом дії цього акту незважаючи на передачу такого права землекористувачем іншій особі. До такої особи за отриманням такого права переходить обов’язок користуватись ним на тих же умовах, на яких воно було передане землекористувачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні первісного позову відмовити.

2. Зустрічний позов задовольнити.

Визнати за ЗАТ „Джерела Міжгір’я”, с. Сойми Міжгірського району право на користування земельною ділянкою площею 5,397га для обслуговування санаторно-оздоровчого комплексу „Верховина” у с. Сойми Міжгірського району, внесеною Фондом комунального майна Міжгірської районної ради до статутного фонду ЗАТ „Джерела Міжгір’я”.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Ф. Ремецькі