ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"30" вересня 2008 р.

Справа № 15/264

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Мохонько К.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства „Придніпровська залізниця” м. Дніпропетровськ

до відповідача: ЗАТ „Вторинні ресурси” м. Кіровоград

про стягнення 40420 грн.

Представники сторін:

від позивача – Перерва К.О. довіреність № 857 від 11.08.08р.

від відповідача – Багаченко Г.М. довіреність № 1030 від 06.08.08р.

Хілова І.М. довіреність № 996 від 01.08.08р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 40420 грн. штрафу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представники відповідача позовні вимоги заперечили.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

По накладній № 41692517 від 03.12.07р. у вагонах № 68463066, № 68503143, № 68674175 зі станції Кіровоград Одеської залізниці на станцію Кривий Ріг Придніпровської залізниці на адресу ВАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг” відповідач відправив вантаж – пакети сталеві № 2 вид 17 в кількості 162150 кг.

По прибуття вантажу на станцію Кривий Ріг позивач склав комерційний акт БН 749865/174 від 06.12.07р. в якому зазначив, що фактично у трьох відправлених вагонах знаходиться – лом чорних металів не поіменований в алфавіте.

Відповідно до ч. 1 ст. 193, ст. 306 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов’язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 908 ЦК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 „Правил оформлення перевізних документів” затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 644 і зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000р. за № 863/5084 вантажовідправник заповнює такі графи комплекту перевізних документів: ... „найменування вантажу”, в якій зазначається повне і точне найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (видається окремо) та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді). Вантажі, найменування яких відсутні в цьому списку, зазначаються під тією назвою, під якою вони зазначені в стандартах або технічних умовах на виготовлення продукції.

Пунктом 5.5 розділу 5 цих же Правил визначено – якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Наказом Держстандарту України від 30.09.02р. № 516 затверджено „ДСТУ 4121-2002 Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови”. Цей стандарт поширюється на метали чорні вторинні (металобрухт) для переробки, а також на продукти їх переробки, які використовують як металургійну сировину (розділ 1 ДСТУ 4121-2002).

Відповідності із цим документом відповідач зазначив найменування вантажу – пакети сталеві № 2 вид 17.

В листі від 23.09.08р. Міністерство юстиції України повідомило, що наказ Міністерства транспорту України „Єдина тарифна статистична номенклатура вантажів” в Міністерстві юстиції України не зареєстрований, що є прямим порушенням Указу Президента України „Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади” від 03.10.1992р. № 493/92.

Тому, в силу ст. 4 ГПК України господарський суд не застосовує при розгляді даної справи наказ Міністерства транспорту України „Єдина тарифна статистична номенклатура вантажів” і відповідно ті положення наказу, що стосуються визначення найменування вантажу при заповненні відправником залізничної накладної.

Позивач не навів будь-яких інших порушень зі сторони відповідача при заповненні залізничної накладної № 41692517.

Позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 193, 306 ГК України, ст. 908 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44, 47-1, 49, 75, 82 – 85 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя