ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.05.08

Справа №АС12/58-08.

Господарський суд
Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

При секретарі судового
засідання  Бардаковій  О.М.

За участю представників
сторін:

Від позивача  -
ОСОБА_1., довіреність №  416 від
11.02.2008 року

Від відповідача -    Іващенко О.М., довіреність № 56175/9/10-009
від 29.08.2007 року

Розглянувши матеріали
справи № АС 12/58-08

за позовом   підприємця - фізичної особи ОСОБА_2, м. Суми

до Державної податкової
інспекції в м. Суми

про  видачу свідоцтва про сплату єдиного податку

Предмет позову:  Позивач звернувся з позовом зобов»язати
Державну податкову інспекцію в м. Суми видати йому свідоцтво про сплату єдиного
податку на 2008 рік.

Відповідач вимоги не
визнав, просить в позові відмовити.

Відповідно до ст. 150 КАС
України в судових засіданнях оголошувалися перерви: з 03.03.2008 р. до 27.03.2008
р., та з 27.05.2008 р. до 10:30 годин 05.05.2008 р.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач, відповідно до Свідоцтва
про державну реєстрацію від 17.07.1996 року є підприємцем, в 2007 році
перебував на єдиній системі оподаткування. Вид діяльності позивача є
транспортне  експедитування,
посередницькі послуги, здача в оренду
нежилих приміщень.

14.12.2007 року позивач  звернувся
до Державної податкової інспекції в м. Суми  з заявою про видачу йому свідоцтва про сплату
єдиного податку на 2008 рік.  Відповідач
відмовив позивачу в видачі Свідоцтва
листом від 26.12.2007 року № 87435/М/17-212, який позивач отримав 30.01.2008
року. Підставою для відмови в видачі свідоцтва, як вбачається з листа, є
перевищення   позивачем граничного обсягу
виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за 9-ть місяців 2007 року.

Дослідивши матеріали
справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Згідно п. 2 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»  №
727/98 від 03.07.1998 року із змінами доповненнями, суб'єкти малого підприємництва
- фізичні особи мають право самостійно_ обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Відповідно до п. 1 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 року із змінами та
доповненнями передбачено, що спрощена система оподаткування та звітності
запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Поняття виручки визначено
п. 1 Указу Президента України «Про систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 року із змінами та
доповненнями, де виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операції з продажу
продукції ( товарів, робіт, послуг).

Як встановлено в ході
судового розгляду справи, позивач
протягом 2007 року здійснював перевезення вантажу відповідно до
укладених договорів-доручень за комісійну винагороду  від свого імені  і за
рахунок коштів довірителів - суб»єктів господарювання.

Перелік договорів,
укладених позивачем з суб»єктами
господарювання  викладений в
бухгалтерській довідці, залученій до матеріалів справи, оригінали усіх
договорів  були надані позивачем
суду  для огляду, а також  подані для ознайомлення  представнику відповідача.

Судом встановлено, що
позивач  як  експедитор-повірений  отримував кошти від замовників - експедиторів
довірителів відповідно до умов
договорів, потім на виконання цих
договорів позивач укладав договори
від свого імені, але за рахунок
замовника  з перевізниками,
яким  сплачував кошти, отримані від
замовника, залишаючи собі лише вартість послуг.

Так, наприклад, доказом
отримання  фактичного доходу
позивача,  саме як різниці між сумою
коштів, отриманих для організації доставки вантажу (перевезення) та здійснення  безпосередньо експедиторських послуг, є
договори, які укладав позивач в межах здійснення господарської діяльності в
2007 році. Так, по договору № 01/11-02 від 01.11.2007 року між позивачем
(експедитором - повіреним) та ТОВ «Агропродекспорт» (експедитор довіритель -
замовником), позивач отримав 7 575 грн. (пункт 3.1. договору». На виконання
умов описаного договору, 01.11.2007 року позивач уклав договір  № 0111/01 від свого імені, але за рахунок
замовника з ПП «ОСОБА_3.» (перевізником), по якому сплатив на користь
перевізника 6 817 грн. 50 коп. (пункт 3.1. договору). Таким чином, фактично за
свої послуги позивач фактично отримав доходу 757, 50 грн.

В поведеному порядку
позивач здійснював транспортне експедитування в 2007 році.

Згідно бухгалтерської
довідки вбачається, що дійсно на рахунок позивача надійшли кошти від замовників
в сумі 2 268 398 грн. 12 коп.

Саме вказані кошти
відповідач помилкового визначив як дохід позивача. Але, як вбачається із
наданих звітів за 2007 рік по рахунку позивача, приєднаних до матеріалів
справи, позивач із отриманих від замовників
коштів в сумі 2 268 398 грн. 12 коп.
перерахував перевізникам  1 952
366 грн. 22 коп., при цьому його виручка склала в 2007 році - 316 031 грн. 89
коп. (2 268 398, 12 - 1 952 366, 22).

Відповідно  до ст.
316 Господарського  Кодексу
України  за договором транспортного  експедирування - одна сторона  (експедитор) зобов»язується за плату і за
рахунок другої сторони  (клієнта)
виконати або організувати  виконання
визначених договором послуг, пов»язаних з перевезенням вантажу.

Також відповідачем
порушений 10-ти денний термін  видачі
свідоцтва або мотивованої відмови, як встановлено ст. 4 Указу Президента «Про
спрощену систему  оподаткування», обліку
та звітності  суб»єктів малого
підприємництва», так як на заяву позивача про видачу йому  Свідоцтва від 14.12.2007 року про сплату
єдиного податку, відповідач надав відповідь 30.01.2008 року.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 158 -163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.  Позов задовольнити.

2. Зобов»язати Державну
податкову інспекцію в м. Суми  видати
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2(ід. код НОМЕР_1, мешкає за адресою: м.
Суми,АДРЕСА_1)  Свідоцтво  про сплату єдиного податку на 2008 рік.

3. Постанова суду може
бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України,
відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі. Апеляційна  скарга на постанову
суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Сумської області.

4.
Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
постанова суду  першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим  Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                       Л.А.
КОСТЕНКО