СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

20 серпня 2008 року

Справа № 2-2/4222-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРТ-ІНЕТ" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 03.06.2008 у справі № 2-2/4222-2008

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (бул. Т. Шевченка, 18,Київ 30,01030)

в особі Центру електрозв'язку № 7 Кримської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Леніна, 15,Алушта,98500)

до товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРТ-ІНЕТ" (вул. Фрунзенське шосе, 8-6,Партеніт, м. Алушта,98542)

про стягнення 2039,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 03.06.2008 року у справі № 2-2/4222-2008 частково задоволено позов відкритого акціонерного товариства "Укртелеком".

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРТ-ІНЕТ" на користь відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центру електрозв'язку № 7 Кримської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" 1 867,04 грн. заборгованості за надані послуги електрозв'язку, 67,93 грн. інфляційних, 10,30 річних, 35,58 грн. пені, 99,06 грн. держмита, 114,60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У частині стягнення 18,10 грн. пені, 35,11 грн. інфляційних та 5,48 грн. річних відмовлено.

В основу рішення головним чином були покладені загальні норми господарського та цивільного права, а саме норми статей 509, 526, 599 Цивільного кодексу України, які регулюють договірні зобов’язальні правовідносини сторін.

Крім того, суд врахував положення статті 625 Цивільного кодексу України стосовно нарахування суми індексу інфляції та процентів річних.

Не погодившись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРТ-ІНЕТ" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно розглянув справу по суті без участі представника відповідача у судовому засіданні.

Крім того, відповідач зазначає, що у нього не має додатку 1 і 2, які зазначені у предметі типового договору № 767-775 від 01.09.2007.

Також, заявник апеляційною скарги вважає, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому він є неукладеним відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.08.2008 суддю Борисову Ю.В. замінено на суддю Плута В.М.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.08.2008 суддю Голика В.С. замінено на суддю Гоголя Ю.М.

Сторони у судове засідання не з'явились, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористались, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності нез’явившихся представників сторін за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРТ-ІНЕТ" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 63 Закону України “Про телекомунікації” телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умовами надання телекомунікаційних послуг є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ, або оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у даній справі був укладений типовий договір № 767-775 від 01.09.2007 про надання послуг електрозв’язку.

Відповідно до п. 1 вищенаведеного договору предметом договору є надання підприємством зв’язку послуг електрозв’язку, перераховані у додатку 1, та безплатні послуги, перераховані у додатку 2.

Оплата та порядок розрахунків передбачені р. 4 договору, згідно з яким споживач сплачує послуги електрозв’язку за спільно погодженою системою оплати авансовою з представленням рахунків.

Розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв’язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяті днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. За отримані в кредит послуги міжміського та міжнародного телефонного зв’язку стягується додаткова плата в розмірі двох відсотків вартості наданих послуг. (4.2, 4.5)

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та положень статті 193 Господарського кодексу України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що позивач надавав скарга товариству з обмеженою відповідальністю "ПАРТ-ІНЕТ" телекомунікаційні послуги провідного радіомовлення, а саме: обслуговування трубостійок з використанням обладнання Кримської філії ВАТ “Укртелеком”.

Дані обставини підтверджуються актами обстеження радіотрубок ЦЕЗ № 7, що використаються сторонньою організацією від 30.08.2007, 11.10.2007 та 24.12.2007. Вказані акти підписані представником товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРТ-ІНЕТ" і на цьому документі є печать підприємства.

Крім того, сторони погодились, що ці акти належить вважати невід'ємною частиною договору про надання послуг електрозв’язку № 767 від 01.09.2007.

Відповідно до статті 33 Закону України „Про телекомунікації”, телекомунікаційні послуги підлягають оплаті абонентом.

Відповідач доказів сплати за надані позивачем послуги суду не надав, матеріали справи не містять.

Статтею 33 господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання відповідача на те, що типовий договір № 767-775 від 01.09.2007 є неукладеним, тому що у нього не має додатків № 1 і 2 до нього, колегією суддів вважаються хибними з наступних підстав.

Згідно частинам 2 і 3 статті 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У матеріалах справи є типовий договір № 767-775 від 01.09.2007, скріплений підписами та печатями обох сторін.

Розділом 4 цього договору фактично встановлена його ціна. Так, у пункті 4.1. зазначено, що послуги, які надаються оплачуються за тарифами затвердженими згідно чинного законодавства. Пункт 4.2. встановлює, що споживач сплачує послуги електрозв’язку за узгодженою системою оплати: „авансова з виставленням рахунків”.

Строк дії договору визначений розділом 7 Договору.

Предмет договору встановлений розділом 1 договору, а саме у додатках 1 і 2, які безумовно є частиною даного договору, оскільки про їх наявність зазначено в цьому розділі. З цієї ж підстави апеляційна інстанція вважає доведеним факт отримання та погодження змісту відповідачем цих додатків.

Таким чином вбачається наявність договірних відносин між сторонами у справі.

Наявність заборгованості у відповідача перед відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Центру електрозв'язку № 7 Кримської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" підтверджується також рахунками № 600775, які виставлені згідно розділу 4 договору № 767-775 від 01.09.2007.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що за період з вересня 2007 року по грудень 2007 року заборгованість відповідача склала 1867,04 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України суд вважає таким, що кореспондуються зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позовні вимоги щодо суми втрат у зв’язку з інфляцією та річних підлягають задоволенню частково, оскільки у частині стягнення 35,11 грн. інфляційних та 5,48 грн. річних позивач не доказав направлення (отримання відповідачем) рахунків. Тобто, позивач не довів порушення строків оплати послуг за жовтень –грудень 2007 року.

Відповідно до статей 547, 549 Цивільного кодексу України, правочин по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пункт 5.8 договору передбачає, що у випадку не уплати за надані послуги електрозв’язку зверх встановленого строку (20 числа місяця, що наступає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню, що розраховується з вартості неоплачених послуг у розмірі одної облікової ставки НБУ від суми затриманих платежів за кожен день затримки відповідно до діючого законодавства.

Враховуючі недоведення позивачем порушення строків оплати послуг за жовтень –грудень 2007 року, місцевий суд вірно зазначив, що у частині стягнення пені у розмірі 18,10 грн. позов не підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції неправомірно розглянув справу у його відсутність колегією суддів відхиляються, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що і не заперечується заявником апеляційної скарги. Крім того, відповідач будь-яких клопотань про відкладення слухання справи до місцевого суду не направляв. При цьому, судова колегія враховує також те, що суд не зобов’язував конкретну фізичну особу - представника з’являтися у судове засідання. Отже, відповідач не був позбавлений права навести свої запереченні у письмовому вигляді та додати до них всі необхідні на його погляд докази, які підтверджують відповідні заперечення. Більш того, не надані певні докази сплати заборгованості і під час апеляційного провадження.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРТ-ІНЕТ" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.06.2008 у справі № 2-2/4222-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді