ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№ 2-10/14424-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –

відповідача –Мережина В.А.,

розглянувши касаційну скаргу ВАТ "Будкомплекс" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 березня 2008 року у справі за позовом ВАТ банк "Морський" до ВАТ "Будкомплекс" про стягнення 49 457, 18 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором №2006/06-02 від 01.06.2006 року.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 листопада 2007 року (суддя Тітков С.Я.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 45995, 01 грн. неустойки, судові витрати. В решті позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 березня 2008 року вказане рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, відповідач просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що оскаржувану постанову апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як правильно встановлено апеляційним господарським судом, 1 червня 2006 року між сторонами у справі було укладено договір №2006/06-02 пайової участі відкритого акціонерного товариства банк "Морський" у фінансуванні будівництва офісу № 1 на першому поверсі загальною площею 130,58 кв. м у першій черзі сьомої секції за адресою: пр.Леніна –вул.Московська, м.Євпаторія.

Пунктом 3.3 вказаного договору сторони передбачили строк закінчення будівництва до 31 березня 2007 року.

Згідно п. п.3.1, 3.2 укладеного договору позивач зобов'язався внести в касу або на розрахунковий рахунок відкритого акціонерного товариства "Будкомплекс" грошові кошти в сумі 97935,00 доларів США до 31.07.2006 року, а відповідач - завершити будівництво об'єкта відповідно до проекту та вимог ДБН з виділенням позивачу його долі в натурі в вигляді офісу №1 на першому поверсі сьомої секції проектною площею 130,58 кв. м.

На виконання умов договору, позивач меморіальним ордером №1414 вніс на розрахунковий рахунок відкритого акціонерного товариства "Будкомплекс" грошові кошти в сумі 494 571,75 грн., що становить 97 935,00 доларів США.

При вирішенні спору апеляційний господарський суд всебічно дослідив надані сторонами докази і правильно встановив той факт, що прийом в експлуатацію будівельного об'єкту перша черга комплексу житлових будинків по пр. Леніна - вул. Московська в м.Євпаторія (блоки-секції № 5, 6, 7, 8 із зовнішніми мережами і впорядкуванням) прийнята робочою комісією 3 липня 2007 року.

На підставі ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як встановлено судом, пунктом 6.6 укладеної сторонами угоди передбачається, що у випадку порушення відповідачем запланованого строку закінчення будівництва відкрите акціонерне товариство "Будкомплекс" передає позивачу рівноцінне майно, що оформляється додатковою угодою, або сплачує неустойку в розмірі 0,1 % від суми паю за кожний день прострочення, але не більш 10 % від суми паю.

Враховуючи той факт, що відповідач закінчив будівництво об’єкту з прострочкою на 93 дні, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно задовольнив вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в сумі 45995,01 грн., відмовивши в решті позову.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, тому підстав для її зміни немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27 березня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу ВАТ "Будкомплекс" – без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко