ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2008 р. Справа № 57/168-08

вх. № 6439/4-57

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Мірошниченко І.В. - головний бухгалтер, дов. №131 від 08.09.08р.

відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Ротофлекс", м. Харків

до Приватного підприємства "ХПП", м. Харків

про стягнення 277634,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Ротофлекс”, м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача – Приватного підприємства “ХПП”, м. Харків, 188 702,00 грн. основного боргу, 34160,95 грн. пені, 49249,53 інфляційних витрат, 5521,73 грн. –три процентів річних та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору поставки № 01/01/07/21 від 01 січня 2007 року та додаткової угоди № 8 до договору поставки № 01/01/07/21 від 01 січня 2007 року неналежним чином виконав прийняті на себе зобов’язання (по додатковій угоді № 8) щодо повної та своєчасної оплати товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 серпня 2008 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 09 вересня 2008 року о 10:20 год.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував позовні вимоги.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, документів, витребуваних ухвалами, суду не надав, причини неявки суду не повідомив.

Судом перевірено юридичну адресу відповідача, згідно довідки Головного управління статистики у Харківській області № 46/2-6779 станом на 09 вересня 2008 року юридична адреса відповідача - 61184, м. Харків, Московський район, вул. Дружби Народів, 206, кв. 221, саме таку адресу було зазначено позивачем у позовній заяві та судом направлено процесуальні документи у справі.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Ротофлекс”, м. Харків (далі - позивач) та Приватним підприємством “ХПП”, м. Харків (далі - відповідач) був укладений договір поставки № 01/01/07/21 (далі - договір), у відповідності до умов постачальник (позивач) зобов’язується передати у власність Покупця (позивача), а Покупець (відповідач) прийняти та оплатити розхідні матеріали для поліграфії в асортименті, кількості та по цінам, узгодженим Сторонами.

Відповідно до пункту 1.2 договору, поставка продукції здійснюється окремими партіями, асортимент, комплектність та кількість продукції в яких погоджується сторонами шляхом оформлення заявок на поставку продукції відповідно до умов, викладених в розділі 3 договору.

Пунктами 3.1, 3.3 договору передбачено, що поставка продукції здійснюється окремими партіями, відповідно до поданих Покупцем (відповідачем) та погоджених Постачальником (позивачем) заявок на поставку продукції; погоджені Сторонами асортимент та кількість Продукції в кожній партії вказується в Додатках до даного Договору.

Згідно з пунктами 3.5, 3.6 договору, датою поставки є дата передачі продукції Покупцю (відповідачу), зазначена в товарно-супровідних документах на продукцію, передача Продукції уповноваженій особі Покупця (відповідача) здійснюється Постачальником (позивачем) на підставі довіреності, виданої Покупцем на ім'я такої уповноваженої особи.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що датою переходу права власності на Продукцію від Постачальника до Покупця є дата поставки (п.3.5. договору).

Розділом 5 договору (п.5.1, п. 5.2) передбачено, що ціна на Продукцію встановлюється в національній валюті України - гривнях (з врахуванням податку на додану вартість) та вказується в Додатках до цього договору, які є його невід'ємними частинами, а також у податкових накладних; вартість тари, пакування та маркування Продукції внесена у її ціну.

Пунктами 13.1, 13.2 договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31 грудня 2007 року.

Додатковою угодою № 8 до договору № 01/01/07/21 від 01 січня 2007 року, термін дії договору поставки був продовжений до 31 грудня 2008 року, за іншими умовами договір залишений без змін.

Отже, станом на момент розгляду справи, договір є діючим.

Поставка продукції відповідачу за вказаним договором позивачем підтверджується накладними № РН 0000855 от 26.06.07р. на суму 16156,20 грн.; № РН 1688 от 10.11.07р. на суму 3432,48 грн.; № РН 1648 от 06.11.07р. на суму 11881,56 грн.; № РН 1625 от 01.11.07р. на суму 1752,00 грн.; № РН 1480 от 10.10.07р. на суму 10606,32 грн.; № РН 0001450 от 05.10.07р. на суму 8407,32 грн.; № РН 1700 от 13.11.07р. на суму 1530,72 грн.; № РН 0001461 от 02.10.07р. на суму 36129,60грн.; № РН 0001420 от 28.09.07р. на суму 3854,64 грн.; № РН 0001375 от 24.09.07р. на суму 15091,86 грн.; № РН 0001348 от 20.09.07р. на суму 841,20 грн.; № РН 0001310 от 14.09.07р. на суму 2253,12 грн.; № РН 0001281 от 11.09.07р. на суму 8933,88 грн.; № РН 0001146 от 20.08.07р. на суму 12878,64 грн.; № РН 0001198 от 29.08.07р. на суму 2277,00 грн.; № РН 0001118 от 15.08.07р. на суму 4830,00 грн.; № РН 0001078 от 09.08.07р. на суму 2430,00 грн.; № РН 0001073 от 08.08.07р. на суму 4358,64 грн.; № РН 0001045 от 03.08.07р. на суму 3707,10 грн.; № РН 0001039 от 01.08.07р. на суму 4830,00 грн.; № РН 0001025 от 30.07.07р. на суму 6233,40 грн.; № РН 0000993 от 23.07.07р. на суму 4212,00 грн.; № РН 0000983 от 20.07.07р. на суму 4773,60 грн.; № РН 0000938 от 13.07.07р. на суму 6928,20 грн.; № РН 0000922 от 11.07.07р. на суму 1449,00 грн.; № РН 0000918 от 10.07.07р. на суму 10530,90 грн.; № РН 0000873 от 02.07.07р. на суму 6083,40 грн., всього у сумі 188 702,00 грн.

З боку відповідача товар був отриманий уповноваженою особою Ростовською Катериною Миколаївною, паспорт МН 706346, вид. Дзержинським РО ХГУ УМВСУ у Харківській області 31.08.04 року, на підставі довіреностей серії № НАН № 314567 от 25.06.07р., серії НАН № 189251 от 10.11.07р., серії НАН № 189450 от 06.11.07р., серії НАН № 189449 от 01.11.07р., серії НАН № 189438 от 11.10.07р., серії НАН № 189252 от 13.11.07р., серії НАН № 189437 от 02.10.07р., серії НАН № 189432 от 28.09.07р., серії НАН № 189420 от 12.09.07р., серії НАН № 189420 от 12.09.07р., серії НАН № 189420 от 12.09.07р., серії НАН № 189420 от 12.09.07р., серії НАН № 189408 от 15.08.07р., серії НАН № 189408 от 15.08.07р., серії НАН № 189407 от 09.08.07р., серії НАН № 189408 от 15.08.07р., серії НАН № 189406 от 09.08.07р., серії НАН № 189405 от 03.08.07р., серії НАН № 189403 от 01.08.07р., серії ЯОЕ № 314598 от 23.07.07р., серії ЯОЕ № 314598 от 23.07.07р., серії ЯОЕ № 314597 от 20.07.07р., серії ЯОЕ № 314598 от 13.07.07р., серії ЯОЕ № 314589 от 11.07.07р., серії ЯОЕ № 314588 от 10.07.07р., серії ЯОЕ № 314579 от 02.07.07р.

Крім того, факт належного виконання робіт підтверджується актами звірки взаємних розрахунків № 082 від 01 травня 2008 року, № 085 від 01 липня 2008 року, № 079 від 01 січня 2008 року.

Таким чином, позивач свої зобов’язання виконав належним чином, передавши відповідачу у власність товар, проте відповідач розрахунки за отриманий товар провів частково.

Внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов’язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, у відповідача виникла заборгованість по додаткової угоди № 8 до договору поставки № 01/01/07/21 від 01 січня 2007 року у сумі 188702,07 грн., що стало підставою для звернення позивача до господарського суду Харківської області з відповідним позовом.

На момент прийняття рішення по справі в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов’язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов’язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб’єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконати її обов’язку.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами .

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов’язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність для використання його у підприємницької діяльності або в інших цілях або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти і сплатити за нього грошову суму.

Розділом 6 (п. 6.1, 6.2, 6.3, 6.4) договору сторонами було узгоджено порядок розрахунків, яким передбачено, що покупець зобов'язаний здійснити оплату поставленої Продукції протягом 30 календарних днів моменту поставки продукції, оплата якої здійснюється Покупцем (відповідачем) шляхом безготівкового банківської переказу грошових коштів у гривні на поточний рахунок Постачальника (позивача), всі витрати, пов'язані з перерахуванням грошових коштів, несе Покупець (відповідач), Датою оплати Продукції вважається дата зарахування грошових коштів, сплачених Покупцем: поставлену партію Продукції, на поточний рахунок Постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення домовленості сторін оплату за поставлений товар не здійснив, та не надав суду жодних з доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов’язання з оплати товару по договору поставки № 01/01/07/21 та додаткової угоди № 8 до нього, які були укладені між сторонами по справі.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.                                                                                                               Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, приймаючи до уваги викладені обставини, та

враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за поставлений товар, документів, що спростовували викладене у позові, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 188702,07 грн. правомірна та обґрунтована, як така, що не спростована відповідачем та підтверджена належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов’язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання.

У відповідності до п. 10.3 договору сторонами була встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла у період за який сплачується пеня), від несплаченої суми за кожний день прострочки.

За прострочення внесення платежів по договору поставки позивач нарахував відповідачу пеню, яка за період з 13.11.2007 року по 17.07.2008 року, склала 34160,95 грн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, позивачем необґрунтовано нараховане відповідачу пеню на всю суму заборгованості за період з 13.11.2007 року по 17.07.2008 року у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, пеня перерахована судом з урахуванням вимог законодавства і за шість місяців за кожну окрему поставку товару складає 17815,78 грн.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов’язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про стягнення на користь позивача пені у сумі 17815,78 грн.

В решті заявленої вимоги щодо стягнення пені у сумі 16345,17 грн. слід відмовити у задоволенні, як зайво нарахованої.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 5521,73 грн. та 49249,53 грн. інфляційних витрат, нарахованих вірно згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов’язання, підлягають задоволенню як правомірні та обґрунтовані (здійснений позивачем розрахунок перевірено судом).

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.11, 509, 525, 526, ч.1 ст. 530, ст. 610, ст. 611, 612, ст. 629, ст. 712 ЦК України,ст.ст. 193, 198 ГК України, ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст.82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «ХПП» (61184, м. Харків, Московський проспект, вул. Дружби Народів, 206, кв. 221, , р/р № 3 в Харківській ФВАТ «КРЕДОБАНК», м. Харків, МФО 350415) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ротофлекс» (61135, м. Харків, вул. Гвардейців Широнінців, б. № 59, кв. № 282, , р/р № 947 в Харківській ФВАТ «КРЕДОБАНК», м. Харків, МФО 350415) 188702,07 грн. боргу , 17815,78 грн. пені, 2612,89 грн. державного мита та 110,92 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 11 вересня 2008 року.

Суддя