ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2008 р.

№ 36/466-3/424-16/88

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Стратієнко Л.В.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління комунальної власності міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 5 липня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2007 року у справі № 36/466-3/424-16/88 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Культурний центр „Київська Русь” до Головного управління комунальної власності міста Києва третя особа –Київська міська рада про зобов’язання укласти договір оренди, -

Встановив:

У грудні 2004р. ТОВ „Культурний центр „Київська Русь” звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління комунальної власності міста Києва про зобов’язання у 10- денний термін з дня набрання рішення законної сили укласти договір оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства кінотеатр „Київська Русь „ з позивачем на умовах поданого ним проекту договору.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду міста Києва від 5 липня 2007 року позов задоволено. Зобов’язано відповідача у 10- денний термін з дня набрання рішенням законної сили укласти договір оренди цілісного майнового комплексу державного комунального підприємства „Кінотеатр ”Київська Русь” з позивачем на умовах поданого товариством проекту договору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2007 року рішення господарського суду міста Києва від 5 липня 2007 року залишено без змін. Виключено з пункту 2 резолютивної частини даного рішення слово „державного ”.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї відповідач просить скасувати прийняті у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи для підготовки та подання судових рішень, що набрали законної сили в аналогічних справах відхилено, у зв’язку з відсутністю підстав для його задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13 січня 1992 р. № 26 “Про формування комунального майна та районів ” цілісний майновий комплекс Комунального підприємства кінотеатр “Київська Русь” належить до комунальної власності м. Києва.

24 липня 2003р. згідно протоколу загальних зборів № 2 члени трудового колективу комунального підприємства прийняли рішення про створення господарського товариства з метою оренди цілісного майнового комплексу державного комунального підприємства “Кінотеатр “Київська Русь”. На підставі даного рішення члени трудового колективу створили ТОВ “Культурний центр “Київська Русь”, яке було зареєстровано Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією 15 грудня 2003р. за № 20324, про що видане відповідне свідоцтво.

Відповідно до пункту 2.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “Культурний центр “Київська Русь” метою створення та діяльності останнього є отримання прибутків від експлуатації орендованого цілісного майнового комплексу комунального підприємства кінотеатр “Київська Русь”.

15 грудня 2003 ТОВ “Культурний центр “Київська Русь” звернулось до Головного управління комунальної власності м. Києва з пропозицією щодо укладення договору оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства кінотеатр “Київська Русь”, надавши проект договору разом з додатками.

Відповідач дану заяву залишив без відповіді.

Предметом даного спору є вимоги про зобов’язання у 10- денний термін з дня набрання рішення законної сили укласти договір оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства кінотеатр „Київська Русь „ з позивачем на умовах поданого ним проекту договору

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, посилаючись на те, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) орендодавцем цілісного майнового комплексу державного комунального підприємства кінотеатр “Київська Русь” є Управління, обставин, які є підставою для відмови у передачі об'єкта в оренду визначені ст. 9 зазначеного Закону, встановлено не було, тому ненадання відповіді відповідачем у встановлений законом термін є порушенням прав позивача на укладення договору оренди майна підприємства, яке підлягає захисту шляхом зобов'язання Управління укласти з позивачем відповідний договір.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

До відання виконавчих органів, зокрема, міських рад, належать повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (п.1 ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Частиною 5 ст. 60 зазначеного Закону передбачено повноваження органів місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здавати об'єкти права комунальної власності в оренду відповідно до закону.

Згідно ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями, зокрема, є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Положенням про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженим рішенням Київської міської ради №584/744 від 10 липня 2003 року, визначено повноваження Управління, зокрема, на здійснення повноважень орендодавця цілісних майнових комплексів підприємств комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Разом із тим, Управління виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів підприємств, організацій комунальної власності територіальної громади м. Києва (їхніх структурних підрозділів) на виконання відповідних рішень Київської міської ради (пп. 14 п.7 Положення).

Оскільки Управління здійснює свої повноваження орендодавця майна комунальної власності територіальної громади м. Києва тільки за наявності відповідного рішення Київської міської ради і не наділено повноваженнями самостійно приймати рішення про передачу об'єктів комунальної власності в оренду, а судами попередніх інстанцій встановлено факт відсутності відповідного рішення Київської міської ради, а також недодержання позивачем встановленої процедури звернення з відповідного питання, тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що питання передачі об'єктів комунального майна в оренду здійснюється Управлінням самостійно, а не лише за рішенням ради про згоду на укладення такого договору, не відповідають вищенаведеним нормам чинного законодавства якими визначено, що права суб'єктів комунальної власності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами комунальної власності здійснюють відповідні ради.

При цьому судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 11112 ГПК України, невиконані вказівки, що містяться в постанові Вищого господарського суду України від 27 лютого 2007 р., які є обов’язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи.

Апеляційна інстанція, залишаючи рішення місцевого суду без змін, на вказані порушення уваги не звернула і припустилась тих же порушень.

З огляду на викладене, постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними, обґрунтованими, прийнятими у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, фактичними обставинами та наявними матеріалами справи, а тому вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід урахувати наведене, встановити фактичні обставини справи, з'ясувати дійсні права та обов’язки сторін і, в залежності від встановленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління комунальної власності міста Києва задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 5 липня 2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2007 року у справі № 36/466-3/424-16/88 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий           Стратієнко Л.В.

Судді Вовк І.В.

Гончарук П.А.