ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2008р.

м.Київ

№ 49/71-А

12:20

За позовом          Приватного малого підприємства «Модус»

До          Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва

Про          визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

Суддя Митрохіна А.В.

Секретар судового засідання Карбовська О.В.

Представники сторін:

Від позивача          Гура Р.М. –за дов. № 12/05 від 12.05.2008

Від відповідача          Фесюнов О.В. –за дов. № 3609/9/10-113 від 21.11.2007

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва № /0 від 14.05.2007, крім того просив покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач правомірно включив до податкового кредиту ПДВ у березні-жовтні 2005 року у сумі 589 195,00 грн., відповідно до податкових накладних, які одержав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торіус-Плюс ЛТД», оскільки суми сплаченого податку на додану вартість підтверджені належним чином оформленими податковими накладними; на момент складання податкових накладних у квітні – жовтні 2005 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торіус-Плюс ЛТД»мало статус юридичної особи, було правоздатним та було зареєстровано як платник ПДВ.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, про що зазначив у запереченнях № 2411/9/10-114 від 05.07.2007, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2007 у цивільній справі № 2-3757/1 було визнано недійсними статут та реєстраційні документи Товариства з обмеженою відповідальністю «Торіус-Плюс ЛТД»з дати державної реєстрації та визнано недійсною реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Торіус-Плюс ЛТД»як платника ПДВ, а тому податкові накладні на які посилається Позивач не можуть мати юридичної сили та доказовості.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 14.05.2007, відповідно до якого, згідно з пунктом «б»підпункту 4.2.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та згідно з підпунктом 17.1.3. пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 № 2181 (із змінами та доповненнями), підпункту 7.4.5. пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(із змінами та доповненнями) позивачу визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість у розмірі 883 792,50 грн., у тому числі за основним платежем 589 195,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 294 597,50 грн.

Оспорюване повідомлення-рішення прийнято на підставі Акту від 28.04.2007 № 1070/2304/19486749 «Про результати виїзної планової перевірки ПМП «Модус», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2003 по 30.09.2006».

Зазначеним актом встановлено, що позивачем у порушення підпункту 7.4.5. пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.2007 № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями) віднесено до податкового кредиту податок на додану вартість в березні-жовтні 2005 року у сумі 589 195,20 грн. відповідно до податкових накладних одержаних від ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»(що не є платником податку на додану вартість), що призвело до завищення податкового кредиту у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з квітня по жовтень 2005 року.

Висновок акта мотивований тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2007 у справі № 23757/1 установчі документи та свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»визнані недійсними, актом ДПІ у Дніпровському районі м. Києва № 29-239/43 від 22.03.2007 свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»анульовано. А тому податкові накладні, видані цим підприємством, не мають юридичної сили та доказовості.

За результатами перевірки позивачу визначено суму податку на додану вартість у розмірі 589 195,00 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 294 597,50 грн. (копія акта перевірки міститься у матеріалах справи)

Судом встановлено, що позивач отримав від ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД» товар на загальну суму 3 535 171,50 грн. в тому числі ПДВ 589 195,00 грн.

ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД» видало позивачу податкові накладні:

№ 1003 від 10.03.2005 на суму 125 381,35 грн. в тому числі ПДВ 20 896,89 грн.; № 1103 від 11.03.2005 на суму 149 687,65 грн. в тому числі ПДВ 24 947,94 грн.; № 2004.9 від 20.04.2005 на суму 39 362,40 грн. в тому числі ПДВ 6 560,40 грн.; № 2004.10 від 20.04.2005 на суму 38 403,60 грн. в тому числі ПДВ 6 400,60 грн.; № 2104.3 від 21.04.2005 на суму 41 226,00 грн. в тому числі ПДВ 6 871,00 грн.; № 2904.5 від 29.04.2005 на суму 28 649,00 грн. в тому числі ПДВ 4 774,83 грн.; № 405.5 від 04.05.2005 на суму 28 817,16 грн. в тому числі ПДВ 4 802,86 грн.; № 1105.3 від 11.05.2005 на суму 29 272,15 грн. в тому числі ПДВ 4 878,69 грн.; № 1205.2 від 12.05.2005 на суму 30 849,20 грн. в тому числі ПДВ 5 141,53 грн.; № 1305.1 від 13.05.2005 на суму 30 340,92 грн. в тому числі ПДВ 5 056,82 грн.; № 1605.5 від 16.05.2005 на суму 19 113,23 грн. в тому числі ПДВ 3 185,54 грн.; № 1705 від 17.05.2005 на суму 43 380,88 грн. в тому числі ПДВ 7 230,15 грн.; № 1805.2 від 18.05.2005 на суму 34 824,16 грн. в тому числі ПДВ 5 804,03 грн.; № 1905 від 19.05.2005 на суму 19 732,45 грн. в тому числі ПДВ 3 288,74 грн.; № 2005.4 від 20.05.2005 на суму 24 109,30 грн. в тому числі ПДВ 4 018,22 грн.; № 2305.2 від 23.05.2005 на суму 47 687,35 грн. в точу числі ПДВ 7 947,89 грн.; № 1306.07 від 13.06.2005 на суму 93 428,89 грн. в тому числі ПДВ 15 571,48 грн.; № 1506.4 від 15.06.2005 на суму 110 423,46 грн. в тому числі ПДВ 18 403,91 грн.; № 2206.3 від 22.06.2005 на суму 64 518,29 грн. в тому числі ПДВ 10 753,05 грн.; № 2306.4 від 23.06.2005 на суму 61 768,76 грн. в тому числі ПДВ 10 294,79 грн.; № 2906.3 від 29.06.2005 на суму 140 032,84 грн. в тому числі ПДВ 23 338,81 грн.; № 107.4 від 01.07.2005 на суму 151 447,81 грн. в тому числі ПДВ 25 241,30 грн.; № 107.5 від 01.07.2005 на суму 39 971,56 грн. в тому числі ПДВ 6 661,93 грн.; № 407.6 від 04.07.2005 на суму 46 428,11 грн. в тому числі ПДВ 7 738,02 грн.; № 507.1 від 05.07.2005 на суму 56 557,13 грн. в тому числі ПДВ 9 426,19 грн.; № 507.2 від 05.07.2005 на суму 36 807,26 грн. в тому числі ПДВ 6 134,54 грн.; № 707.2 від 07.07.2005 на суму 51 708,80 грн. в тому числі ПДВ 8 618,13 грн.; № 807.4 від 08.07.2005 на суму 41 778,47 грн. в тому числі ПДВ 6 963,08 грн.; № 1107.2 від 11.07.2005 на суму 76 714,51 грн. в тому числі 12 785,75 грн.; № 1207.2 від 12.07.2005 на суму 99 328,92 грн. в тому числі ПДВ 16 554,82 грн.; № 1307.4 від 13.07.2005 на суму 53 557,68 грн. в тому числі ПДВ 8 826,28 грн.; № 1407 від 14.07.2005 на суму 35 294,18 грн. в тому числі ПДВ 5 882,36 грн.; № 1507.1 від 15.07.2005 на суму 41 389,60 грн. в тому числі ПДВ 6 898,27 грн.; № 1807 від 18.07.2005 на суму 79 126,09 грн. в тому числі ПДВ 13 187,68 грн.; № 1907.8 від 19.07.2005 на суму 26 229,23 грн. в тому числі ПДВ 4 371,54 грн.; № 2007.3 від 20.07.2005 на суму 67 460,35 грн. в тому числі ПДВ 11 243,39 грн.; № 2207 від 22.07.2005 на суму 18 552,77 в тому числі ПДВ 3 092,13 грн.; № 2507 від 25.07.2005 на суму 85 439,88 грн. в тому числі ПДВ 14 239,98 грн.; № 2607.1 від 26.07.2005 на суму 84 905,64 грн. в тому числі ПДВ 14 150,94 грн.; № 109.10 від 01.09.2005 на суму 24 000,00 грн. в тому числі ПДВ 4 000,00 грн.; № 310.4 від 03.10.2005 на суму 37 546,03 грн. в тому числі ПДВ 6 257,67 грн. № 410.4 від 04.10.2005 на суму 23 187,47 грн. в тому числі ПДВ 3 864,58 грн.; № 510.4 від 05.10.2005 на суму 25 065,08 грн. в тому числі ПДВ 4 177,51 грн.; № 610.3 від 06.10.2005 на суму 47 813,39 грн. в тому числі ПДВ 7 968,90 грн.; № 710.2 від 07.10.2005 на суму 69 419,94 грн. в тому числі ПДВ 11 569,99 грн.; № 1010.2 від 10.10.2005 на суму 67 549,85 грн. в тому числі ПДВ 11 258,31 грн.; № 1110 від 11.10.2005 на суму 61 792,99 грн. в тому числі ПДВ 10 298,83 грн.; № 1210.5 від 12.10.2005 на суму 67 625,24 грн. в тому числі ПДВ 11 270,87 грн.

Сума ПДВ по зазначеним податковим накладним віднесена позивачем до складу податкового кредиту за відповідні звітні періоди.

Оплата за поставлений ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»товар проведена позивачем в повному обсязі.

Згідно пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на момент здійснення позивачем господарських операцій) податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 вищезазначеного Закону податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку із придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу).

Підпункт 7.5.1 пункту 7.5 зазначеного Закону визнає датою виникнення права платника податку на податковий кредит дату здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

У відповідності до Закону України «Про податок на додану вартість»та пункту 6.2 Наказу ДПА України від 30.05.1997 № 165 «Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення»факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), а також право покупця, зареєстрованого як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість засвідчує податкова накладна.

Відповідно до підпункту 7.2.3, підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна складається в момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках і надається покупцю на його вимогу продавцем товарів (робіт, послуг).

Обовязкові реквізити податкової накладної передбачені підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Ними є: порядковий номер податкової накладної; дата її виписування, назва юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повна назва отримувача; ціна продажу без врахування податку; ставка податку та відповідна суму податку у цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідачем не заперечується той факт, що позивач здійснював придбання товару у ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»та сплачував у складі його вартості ПДВ, на підтвердження чого отримував від продавця податкові накладні, оформлені відповідно до вимог підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Інформація про проведення відповідачем зустрічної перевірки контрагента позивача ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД», в акті перевірки від 28.04.2007 № 1070/2304/19486749 відсутня. Також в акті не наведено відомостей стосовно заниження ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД», податкових зобов’язань по ПДВ по господарським взаємовідносинам з позивачем. Єдиною підставою нарахування позивачу податкових зобовязань з ПДВ в акті значиться визнання недійсними установчих документів та свідоцтва платника ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД».

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку податковим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, непідтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

За змістом цієї норми Закону України «Про податок на додану вартість»витрати по сплаті податку не включаються до складу податкового кредиту лише у разі відсутності податкової накладної. Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку вказаною нормою не передбачено.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент здійснення перевірки податковий кредит позивача за березень-жовтень 2005 року по господарським операціям з ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»був підтверджений належним чином оформленими податковими накладними.

Відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» свідоцтво про реєстрацію особи в якості платника податку на додану вартість діє до дати його анулювання.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент видачі податкових накладних, виданих позивачу, ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»було зареєстровано органами державної податкової служби у встановленому законодавством порядку в якості платника податку на додану вартість та мало відповідне свідоцтво, отже, мало право складати податкові накладні.

Посилання відповідача на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2007 у справі № 2-3757/1 судом не приймається, оскільки зазначене рішення скасоване ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2007 за нововиявленими обставинами, а ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.07.2007 справу за позовом Корнійчука В.С. до ДПІ у Дніпровському районі м. Києва, ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД», третя особа Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання недійсними установчих документів залишено без розгляду (копії ухвал додано до матеріалів справи).

Також не є переконливим твердження відповідача про відсутність у ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»статусу платника ПДВ у звязку з анулюванням свідоцтва платника ПДВ згідно акту № 29-239/43 від 22.03.2007 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, складеному на виконання вищевказаного рішення Дніпровського районного суду м. Києва, оскільки згідно із пункту 25.2 Положення про Реєстр платників податків на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України № 79 від 01.03.2000, у разі прийняття судового рішення про анулювання Свідоцтва платника ПДВ датою виключення із Реєстру є відповідна дата прийняття рішення чи події, а не дата видачі свідоцтва (в даному випадку 27.01.2005), як зазначено в акті.

За таких обставин, висновки відповідача про те, що позивач не мав права на податковий кредит на підставі складених ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД»податкових накладних, суд вважає помилковим.

Також, суд виходить з того, що Законом України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 № 1251-XII зі змінами і доповненнями для платника податку не передбачено обов'язку (стаття 9) та не надано права (стаття 10) вимагати від іншого платника податку будь-яких відомостей (в т.ч. і щодо реєстрації в якості платника податку, ведення останнім будь-яких бухгалтерських книг, журналів тощо). Так само, Закон України «Про податок на додану вартість»не передбачає обов'язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності по податку на додану вартість іншого платника податку. А у відповідності до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відтак, результати діяльності ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД» не можуть бути підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Крім того, суду не надано доказів визнання недійсним договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Торіус-Плюс ЛТД». Факт укладання та виконання цього договору відповідачем також не заперечується.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про незаконність рішення, дій або бездіяльності суб‘єкта владних повноважень обов‘язок по доведенню правомірності свого рішення, дій або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Відповідач не подав суду допустимі докази в обґрунтування своїх заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем на підставі акту перевірки, в оскаржуваній частині суперечить вимогам чинного податкового законодавства України і фактичним обставинам справи, а тому підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов‘язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розмір судового збору, розмір цього збору за подання позовів немайнового характеру визначається згідно підпункту «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», тобто –3, 40 грн.

У зв’язку з задоволенням позову відповідно до вимог частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у розмірі 3,40 грн. судового збору підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 71, 72, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва від № /0 від 14.05.2007.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного малого підприємства «Модус»(01030 м. Київ, вул. Коцюбинського,4-Б, код 19486749) 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження та/або апеляційної скарги в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може буде оскаржена до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                        А.В. Митрохіна

Дата складання та підписання постанови у повному обсязі – 19.05.2008