ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.09.2008

Справа №2-21/6279-2008А

09 вересня 2008 р. об 11 годині 15 хвилин Господарським судом Автономної республіки Крим у складі

Головуючого – судді Чонгової С.І.

при секретарі судового засідання Останіної В.С.

розглянута адміністративна справа № 2-21/6279-2008А

За позовом Прокурора Сімферопольського району АР Крим в інтересах держави

в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, м. Київ

в особі її структурного підрозділу Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим, м. Сімферополь

До відповідача Суб’єкта підприємницької діяльності Сердакяна Каджика Сраповича, с. Зарічне Сімферопольського району

про стягнення 1 700,00 грн.

У судовому засіданні приймали участь представники:

Позивач Лихачов А. М., д/п № 41/1-8-50 від 09.01.2008 р., представник;

Відповідач не з’явився.

Прокурор Кулібаба С.Є., посвідчення № 07121;

Сутність спору: Прокурор Сімферопольського району АР Крим звернувся до Господарського Суду АР Крим із адміністративним позовом в інтересах держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, м. Київ, в особі її структурного підрозділу - Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим, м. Сімферополь, до Суб’єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Сердакяна Каджика Сраповича, с. Зарічне Сімферопольського району, у якому просить стягнути з відповідача фінансові санкції в розмірі 1 700,00 грн.

Представник позивача у засідання суду з’явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Документи, витребувані судом, а також відзив на позовну заяву не надав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, оскільки у відповідача було достатньо часу для надання документів, необхідних за його думкою, для розгляду справи по суті.

Суд керуючись принципом розумності строку вирішення справи, передбаченого ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи неявку позивача, розглядає справу на підставі наявних в ній доказів.

Позивач відмовився від послуг перекладача.

Відповідно до статті 130 Кодексу Адміністративного судочинства України перед початком слухання справи сторонам, які беруть участь у справі, були вручені пам’ятки про права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, та і нормами інших правових актів.

Із врахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовні заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв’язку України № 888 від 14.12.2005 р., основними завданнями територіальних управлінь у відповідному регіоні є, зокрема, здійснення відповідно до законодавства державного нагляду за дотриманням правил безпечного функціонування автомобільного транспорту загального користування.

Крім того, територіальні управління беруть участь у контролі за додержанням вимог законодавства у сфері ліцензування відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі) та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва та Міністерства транспорту України від 18.12.2003 р. № 136/985, зареєстрованих Міністерством юстиції України 30.12.2003 р. за № 1259/8580, 1260/8581.

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Стаття 39 Закону України “Про автомобільний транспорт” № 3492-IV від 23.02.2006 р. визначає документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка).

Відповідно до ч. 3 п. 6 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, територіальні управління у відповідному регіоні мають право у межах своєї компетенції вимагати від автоперевізників усунення виявлених порушень правил перевезення пасажирів і вантажів автотранспортними засобами, вносити обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року N 143.

Враховуючи наведене, а також те що стягувана сума зараховується до Державного бюджету України, суд вважає правомірним звернення Прокурора в інтересах держави в особі Територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим до Суб’єкту підприємницької діяльності – фізичної особи Сердакяна Каджика Сраповича, с. Зарічне Сімферопольського району, про стягнення штрафних санкцій за порушення законодавства, пов’язаного з перевезенням пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Повіркою додержання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», проведеною Територіальним управлінням Головної автомобільної інспекції в АР Крим, виявлено порушення законодавства з боку СПД Сердакяна Каджика Сраповича, с. Зарічне Сімферопольського району, при здійсненні ним діяльності, пов’язаної з перевезенням пасажирів.

Постановою від 26.12.2006 р. № 00846 до відповідача застосовано санкцію в сумі 1700,00 грн. за надання послуг з регулярних перевезень пасажирів на автомобілі Івеко державний номер АК 34-71 АА, який обладнано як таксі, без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме були надані послуги перевезення пасажирів без оформлення відповідних документів – не оформлені ліцензійна картка, дорожній лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду, квитково-касовий лист.

Приписами статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, у тому числі за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Таким чином, загальна заборгованість Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Сердакяна Каджика Сраповича, с. Зарічне Сімферопольського району, перед Територіальним управлінням головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АРК складає 1700,00 грн.

Відповідно до пункту 28 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р, фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову. У разі несплати штрафу у зазначений термін він стягується в судовому порядку.

У зв’язку з несплатою відповідачем вказаної суми фінансових санкцій, Територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим звернувся до суду з позовом про стягнення боргу в примусовому порядку.

Відповідач не надав суду доказів сплати фінансових санкцій у сумі 1700,00 грн., або того, що вищезазначена постанова була оскаржена ним у судовому або іншому порядку, у той час як відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставинах позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, підтверджується матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем —фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

У засіданні суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову оформлено та підписано відповідно до вимог Кодексу Адміністративного судочинства України 15 вересня 2008 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 17, 18, 71, 86, 158, 160, 161, 162, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності Сердакяна Каджика Сраповича, с. Зарічне Сімферопольського району (с. Зарічне Сімферопольського району, вул.. Садова, 54; ІПН , банківські рахунки не відомі, рік народження не відомий) до Державного бюджету України фінансові санкції, накладені постановою Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим від 26.12.2006 р. № 00846, у розмірі 1700,00 грн. (р/р 0002 державний бюджет у м. Сімферополі ГУ ДКУ в АР Крим, МФО 824026, , код бюджетної класифікації доходів 21081100 «Адміністративні санкцій та інші санкції»).

Постанова суду може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 185-187 Кодексу Адміністративного судочинства України протягом 10 днів з дня її проголошення або з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова С.І.