ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 20/42

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Агрохолдинг “Авангард”, м. Київ (далі –ТОВ “Агрохолдинг “Авангард”)

на рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2008 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2008

зі справи № 20/42

за позовом приватного підприємства “Мікст”, м. Черкаси (далі –ПП “Мікст”) до ТОВ “Агрохолдинг “Авангард”

про стягнення 45 667, 55 грн. та

зустрічним позовом ТОВ “Агрохолдинг “Авангард”

до ПП “Мікст”

про розірвання договору від 06.03.2007 № 664/0307.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов було подано про стягнення 45 667, 55 грн. заборгованості (45 020 грн. основного боргу і 647, 55 грн. –3% річних), яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем за цим позовом умов договору купівлі-продажу від 06.03.2007 № 664/0307 (далі - Договір).

Зустрічний позов подано про розірвання Договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.03.2008 (суддя Палій В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2008 (колегія суддів у складі: Мартюк А.І. –головуючий, судді Зубець Л.П. і Лосєв А.М.):

- первісний позов задоволено повністю; з ТОВ “Агрохолдинг “Авангард” стягнуто на користь ПП “Мікст”: 45 020 грн. основного боргу; 647, 55 грн. –3% річних; 456, 68 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

У прийнятті зазначених рішення та постанови попередні судові інстанції з посиланням на приписи статей 526, 625, 678, 680, 681 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) виходили з наявності заборгованості відповідача за первісним позовом перед позивачем за цим позовом та відсутності визначених законом підстав для розірвання Договору, чого вимагав позивач за зустрічним позовом.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ТОВ “Агрохолдинг “Авангард” просить скасувати оскаржувані рішення та постанову з даної справи і прийняти нове рішення, яким розірвати Договір, а судові витрати у справі покласти на ПП “Мікст”. Скаргу мотивовано порушенням та неправильним застосуванням у прийнятті оскаржуваних судових рішень норм матеріального і процесуального права, в тому числі: незастосуванням до спірних правовідносин приписів статей 611, 615, 678 ЦК України, які підлягали застосуванню; застосуванням норм матеріального права, які не підлягали застосуванню (частини третьої статті 680 ЦК України); порушенням статті 43 ГПК України (у зв’язку з непризначенням апеляційною інстанцією судової експертизи у справі, про що клопотало ТОВ “Агрохолдинг “Авангард”).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень з даної справи та передачі останньої на новий розгляд до суду першої інстанції з урахуванням такого.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- відповідно до умов укладеного сторонами Договору ПП “Мікст” (продавець) зобов’язалося розробити і передати ТОВ “Агрохолдинг “Авангард” програмний продукт –конфігурацію “Комплексна система Птахофабрики (КІС)” на платформі програм 1С: Предприятие 8.0” (далі –програмний продукт), а ТОВ “Агрохолдинг “Авангард” зобов’язалося прийняти і оплатити програмний продукт;

- ПП “Мікст” передало ТОВ “Агрохолдинг “Авангард” програмний продукт відповідно до Договору, що підтверджується видатковою накладною та довіреністю;

- згідно з пунктом 4.4 Договору розрахунки здійснюються таким чином:

50 000 грн. протягом 5 банківських днів з дня підписання Договору;

50 000 грн. протягом календарного місяця з моменту відвантаження;

45 020 грн. протягом 2 календарних місяців з дня підписання Договору;

- ТОВ “Агрохолдинг “Авангард” перерахувало ПП “Мікст” 100 000 грн., а сума його заборгованості перед ПП “Мікст” становить 45 020 грн., що підтверджується актом звірки розрахунків від 30.09.2007, підписаним представниками сторін з відтиском печатки ТОВ “Агрохолдинг “Авангард”;

- за твердженням ТОВ “Агрохолдинг “Авангард”, програмний продукт, переданий за Договором, непридатний для мети, з якою товар такого роду використовується, а саме –має недосконалу систему міграції документів між інформаційними базами даних та не дає можливості провести закриття періоду в інформаційних базах по бухобліку за напрямком сільськогосподарського виробництва;

- Договором передбачалося, зокрема, таке:

ПП “Мікст” гарантує ТОВ “Агрохолдинг “Авангард”, що у випадку виявлення браку протягом 6 місяців з моменту прийомки товару заміна бракованих компонентів на нові виконується силами ПП “Мікст” протягом 7 робочих днів з моменту пред’явлення претензії (пункт 7.1);

помилки, виявлені ТОВ “Агрохолдинг “Авангард” протягом експлуатації товару, ПП “Мікст” виправляє за свій рахунок;

- у матеріалах справи немає доказів звернення ТОВ “Агрохолдинг “Авангард” до ПП “Мікст” з претензіями щодо недоліків товару. Водночас позовні вимоги за зустрічним позовом подано у межах встановленого для цього строку позовної давності;

- система міграції документів розроблялася за договором від 06.03.2007 № 694/0307 про впровадження автоматизованої системи управління “Птахівництво” (пунктами 1.7.1, 1.7.2 додатку № 1 до зазначеного договору передбачено виконання робіт з “Визначення і узгодження із замовником правил міграції інформації”, “Встановлення правил міграції і інформації”);

- пунктом 8.1 Договору передбачено, що покупець погодився, “що в достатній мірі ознайомлений із функціональними можливостями та особливостями експлуатації Програмного продукту та попереджений, що Придбаний продукт поверненню не підлягає”.

Однією з основних причин виникнення спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для розірвання Договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписом частини першої статті 611 названого Кодексу в разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов’язання внаслідок розірвання договору.

Згідно із статтею 673 цього ж Кодексу продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу; у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов’язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Частиною другою статті 651 ЦК України передбачено, що:

- договір може бути, зокрема, розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом;

- істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У вирішенні даного спору попередніми судовими інстанціями ТОВ “Агрохолдинг “Авангард”, як вбачається з матеріалів справи, звертало увагу господарських судів на наявність у програмного продукту недоліків, які, на думку названого товариства, роблять відповідний товар непридатним для використання, в тому числі: недосконалість системи міграції документів між інформаційними базами даних; неможливість провести закриття періоду в інформаційних базах по бухгалтерському обліку за напрямком сільськогосподарського виробництва.

З урахуванням усього наведеного питання, пов’язані з відповідністю якості програмного продукту вимогам стандартів, технічних умов, іншим нормативно встановленим або передбачених договором вимогам стосовно такої якості, з наявністю у даному товарі дефектів та з можливістю його експлуатації при наявності виявлених дефектів, причин виникнення дефектів (якщо останні мали місце) тощо –є питаннями, роз’яснення яких потребує спеціальних знань, а отже, для такого роз’яснення господарського суду з огляду на вимоги статті 41 ГПК України необхідно було призначити відповідну судову експертизу. За результатами ж такої експертизи суд мав вирішувати вже правові питання –про:

- наявність порушення Договору відповідачем за зустрічним позовом;

- істотність такого порушення (якщо воно мало місце) в розумінні абзацу другого частини другої статті 651 ЦК України;

- з урахуванням розгляду двох попередніх питань –про наявність або відсутність підстав для розірвання Договору.

Проте попередні судові інстанції безпідставно ухилилися від вчинення відповідних процесуальних дій, не застосувавши приписи згаданої статті 41 ГПК України, а в безпосередньому зв’язку з цим припустившись неправильного застосування й вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відтак у Вищого господарського суду України відсутні підстави для висновку про правильність застосування попередніми судовими інстанціями й норм матеріального права, а саме наведених приписів ЦК України.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права, встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно вирішити питання про призначення судової експертизи у справі, об’єктивно оцінити докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, і, в залежності від такої оцінки, правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Агрохолдинг “Авангард” задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2008 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2008 зі справи № 20/42 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов