ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2008 Справа № 8/215-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Хом'якової В.В. при секретарі Степановій О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дочірнього багатогалузевого підприємства "Авто-стоп-2" багатогалузевого приватного підприємства "Авто-Стоп"

до Державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області

про визнання нечинним рішення

за участю представників учасників процесу:

від позивача - Крутієнко А.С., директор

від відповідача - Шепелєва О.В., гол. держ. податк. інспектор, дов. №30045/10/10 від 19.12.2007р.

свідки:

Бондаренко О.М. - ст. податк.ревізор-інспектор, посв. УХС №021976 від 02.10.2006р.

Сілаков Г.П., ст. оператор АЗС, пасп. МО 439479 від 23.03.1998р., виданий В.Лепетиським РВ УМВС України в Херсон. обл.

Гаврильченко Г.М. - оператор АЗС, пасп. МО 059810 від 15.03.1996р., виданий Великолепетиським РВ УМВС України в Херсонській області

Дочірнє багатогалузеве підприємство "Авто-стоп-2" багатогалузевого приватного підприємства "Авто-Стоп" (позивач) звернулось до господарського суду з адміністративним позовом про визнання нечинним рішення від 08.11.07 № , прийнятого Державною податковою інспекцією у м. Нова Каховка (відповідач) за висновками акту перевірки від 27.10.07 № 21220692/0238. Перевіркою підприємства позивача, яку проводили посадові особи податкового органу, встановлено порушення ДБП "Авто-Стоп-2" БПП "Автостоп" п.13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, а саме: невідповідність суми готівкових коштів на місті проведення розрахунків сумі, зазначеній в деному звіті РРО (різниця складає 977,50 грн.)           Обґрунтовуючи незаконність рішення, позивач зазначає, що по-перше, ДПІ при проведенні перевірки порушено її порядок, визначений нормами Закону України "Про Державну податкову службу в Україні", а по-друге, до заліку суми, яка не відповідала "z" звіту посадовими особами податкової інспекції неправомірно не було включено 1000 грн., які зберігались в окремому сейфі на місці проведення розрахунків.

На спори ж фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності поширюється компетенція адміністративних судів згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Виходячи з суб’єктного складу та характеру правовідносин, даний спір є публічно-правовим, тому після набрання 01.09.05 чинності КАС України підлягає вирішенню за правилами цього кодексу, згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень якого до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до ГПК України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує з наступних мотивів. Перевірку було здійснено на підставі ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу", Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", які надають право податковій інспекції здійснювати перевірку підприємницької діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, зокрема, перевірку показників контрольно - касових апаратів, які належать суб'єктам, що перевіряються. Відповідно до пункту 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу (надання послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Статтею 22 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 1776-ІІІ, у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

У відповідності до наказу ДПА України від 01.12.2000 року № 614, яким затверджено порядок реєстрації, опломбування та застосування РРО за товари (послуги), встановлено, що видача готівкових коштів з місця проведення розрахунків повинна реєструватися через РРО з використанням операції "службова видача" не пов'язана з проведенням розрахункових операцій. Таким чином, зберігання готівкових коштів за реалізовані товари в межах торгівельної площі, та на місці проведення розрахунків, без виконання операції "службова видача" та оприбуткування в касовій книзі, вважається порушенням статті 22 Закону України про РРО. Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

27 жовтня 2007 року працівниками ДПА у Херсонській області головним державним податковим ревізором-інспектором Бондаренко О.М. та старшим державним податковим ревізором-інспектором Кузочкіним Є.О. на підставі направлень на перевірку від 25 жовтня 2007 року №1099, №1098 була проведена перевірка АЗС (адреса: вул. Радянська, с. Рубанівка, В. Лепетиський район), яка належить ДБП "Авто-Стоп-2" БПП «Авто-Стоп», щодо контролю за здісненням операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу За наслідками перевірки складено акт від 27 жовтня 2007 року № 21220692/0235. Податківцями виявлено, що сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків склала 1212 грн. 90 коп., що підтверджується описом наявних готівкових коштів. В поточному звіті РРО було зазначено суму готівкових коштів 2190 грн. 40 коп. (X - звіт від 27.10.07 о 18 год. 14 хв.). Перевіркою встановлено невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в деному звіті РРО (X звіт) на суму 977,50 гривень (2190,40 гривень - 1212,90 гривень). Перевірка була проведена в присутності оператора Гаврильченко Г.М., якому були надані направлення на перевірку під розпис.

ДПІ у м. Нова Каховка було прийнято рішення від 08.11.2007 № 1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача за порушення пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»в розмірі 4887,50 гривень (п'ятикратний розмір суми невідповідності).

Позивач надав суду акт перевірки разом з актом про відмову від підпису акта перевірки представника позивача Гаврильченко Г.М. та іншими додатками, свої заперечення до акту перевірки, які підписані заступником директора підприємства, копії рішень ДПА у Херсонській області та ДПА України про результати розгляду скарги позивача, докладну оператора АЗС Гаврильченко Г.М., пояснювальну записку ст. оператора Сілакова Г.П., копію розпорядження по підприємству № 3 від 3 жовтня 2005 року.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка громадянин Сілаков Григорій Петрович пояснив, що працює старшим оператором АЗС в с. Рубанівка. 27 жовтня 2007 року знаходився дома, коли йому зателефонував оператор Гаврильченко Г.М. про прихід перевіряючих. Він приїхав на АЗС і допустив посадових осіб до проведення перевірки. Сілаков Г.П. пояснив, що оператор Гаврильченко Г.М. при підрахунку коштів, які були в касі, забув додати готівкові кошти, що зберігались в сейфі. Оскільки були вихідні дні, виручку за попередній день неможливо було здати до банку, в касі зберігати велику суму готівкових коштів було небезпечно, тому на АЗС є сейф для зберігання коштів. Сілаков Г.П. достав із сейфа грошові кошти, приніс та показав перевіряючим, але вони відмовились вносити будь-які виправлення до акту перевірки. Акт перевірки йому не давали для ознайомлення.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні Гаврильченко Г.М. пояснив, що він працює оператором АЗС в с. Рубанівка. 27 жовтня 2007 року була його зміна, але посадових осіб податкової служби в приміщення АЗС він не допустив, оскільки працював тільки три місяці, поки не приїхав ст. оператор АЗС Сілаков Г.П., якого він викликав за телефоном. Посадові особи спочатку зняли денний звіт РРО, потім запропонували перерахувати гроші в касі. Гаврильченко Г.М. власноруч склав опис готівки. Коли став зайомитись з актом перевірки, побачив невідповідність наявної суми готівки тій, що була зазначена в денному звіті РРО. Старший оператор Сілаков Г.П. нагадав йому про 1000 грн., що зберігались в сейфі в іншій кімнаті, та приніс ці кошти. Той факт, що не вніс до опису гроші, які були в сейфі, пояснює тим, що забув. Але посадові особи податкової служби відмовились дописувати про наявність грошових коштів в сейфі, пославшись на те, що акт вже написаний, нічого переписувати та дописувати не будуть. Гаврильченко Г.М. не підписав акт перевірки, оскільки був не згодний з висновками перевірки. Він припускав, що акт перевірки дадуть старшому оператору прочитати і той напише свої зауваження. Але посадові інспектори склались, забрали акт перевірки та поїхали.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні Бондаренко Олександр Миколайович пояснив, що працюючи головним державним податковим ревізором-інспектором ДПА у Херсонській області, здійснював планову перевірку АЗС позивача в с. Рубанівка. Оператор АЗС допустив податківців до перевірки тільки після виклику та приїзду ст. оператора. Документи, які підтверджують особистість ст. оператора, не надано, тому він не був записаний до акту перевірки. Спочатку був знятий денний звіт з реєстратора розрахункових операцій, там була зазначена сума «в сейфі 2190 грн. 40 коп.»Словосполучення «в сейфі»означає кількість грошових коштів в касі РРО, а не в сейфі. Опис готівкових коштів склав оператор Гаврильченко Г.М., він же рахував кошти, їх виявилось 1140 грн. 90 коп. та ще 72 грн. розмінної монети, усього 1212 грн. 90 коп. Бондаренко О.М. пояснив, що тричі питав у оператора, чи всі кошти перерахували. Вже після складання акту перевірки та ознайомлення із його змістом, у працівників АЗС виникли зауваження щодо наявності додаткової суми грошових коштів. Але гроші він не бачив, де зберігались грошові кошти не знає, сейфа в кімнаті, де знаходився РРО, не бачив. Письмові зауваження в акті перевірки представники позивача не намагались писати, акт перевірки відмовились підписувати, про що був здійснений відповідний запис в акті перевірки.

Дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право: здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків); здійснювати контроль за: додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку; наявністю торгових патентів.

У відповідності до ст.15 Закону України “Про за стосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку про ведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Закон про РРО не регламентує порядок проведення планової перевірки таких СПД, як позивач, зазначаючи, що планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Стаття 16 Закону про РРО конкретизує порядок проведення планової та позапланових перевірок тільки осіб, що використовують спрощену систему оподаткування.

В даному випадку суд констатує, що перевірка була планова, оскільки її здійснено на підставі графіку перевірки та на підставі направлень, реквізити яких були зазначені в акті перевірки. В журналі реєстрації перевірок позивача зроблено запис про проведення перевірки. Перевіряючими були пред'явлені направлення на перевірку №№ 1098/235, 1099/235 від 25.10.07 оператору Гаврильченко Г.М., що підтверджується підписом останнього в направленнях.

За результатом перевірки складається акт в 2 примірниках і підписується посадовими особами, які проводили перевірки, та представником підприємства. При перевірці був представник позивача –оператор, але акт не підписав, хоч був ознайомлений із змістом акту перевірки, і мав можливість написати свої зауваження до акту, якщо був не згодний з висновками посадових осіб ДПА.

Посилання позивача на порушення вимог ст. 11-1, 11-2 Закону „Про державну податкову службу в Україні”, якими передбачено підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок, суд вважає таким, що не відноситься до даному спору. Як слідує з назви статті 11-1: „Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів)”, а також з визначення поняття планової, позапланової перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів). З цього приводу необхідно зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані визначення як планових, так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення. Вказані в ст. 11-1 Закону “Про державну податкову службу в Україні” конкретні підстави проведення позапланових перевірок спрямовані на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів). Перевірки РРО є контролем за дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків, і тому не підпадають під перевірки фінансово-господарської діяльності (тобто перевірки щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)), про які ідеться в Законі “Про державну податкову службу в Україні”.

Статтями 15 та 16 Закону „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Порядок проведення планової перевірки дотримання вимог Закону про РРО чинним законодавством окремо не розроблено.          Крім того, посадових осіб допустили до проведення перевірки, отже, представника позивача вважали дії посадових осіб щодо проведення перевірки правомірними.

Відповідно до п. 13 ст.3 Закону про РРО суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за готівку у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів. Перевірка податковими інспекторами дотримання суб'єктом підприємницької діяльності вимог п.13 ст.3 Закону про РРО щодо відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, виконується таким чином. Статтею 2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” визначено, що місце проведення розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки з покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Підраховується готівка, що знаходиться на місці проведення розрахунків (у грошовій скриньці реєстратора або поряд з РРО, наприклад, в окремій шухляді, коробці тощо). Виконується денний звіт реєстратора. До загальної суми готівки, прийнятої за розрахунковими операціями з початку робочого дня (з моменту друкування останнього фіскального звітного чека), додається сума готівки за операціями "службове внесення". Отриманий підсумок необхідно зменшити на суму готівки, видану при поверненні товару, та на суму готівки за операціями "службова видача". Суму, отриману за результатами таких підрахунків, слід порівняти із сумою готівки, отриманою за результатами підрахунку коштів, які фактично знаходяться на місці проведення розрахунків. В даному випадку, податкові інспектора встановили нестачу 977 грн. 50 коп. на місці проведення розрахунків. Відповідальність, встановлена ст. 22 Закону про РРО, наступає як при виявленні надмірних грошових коштів на місці проведення розрахунків, та і при нестачі грошових коштів у зрівняні з даними фіскальної пам’яті РРО.

Пунктом п. 4.5 Порядку реєстрації, опломбування та використання реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом ДПА України від 01.12.00 № 614, встановлено, що видача готівки з місця проведення розрахунків повинна реєструватися через РРО з використанням операції "службова видача". З місця проведення розрахунків була вилучена сума для зберігання у сейфі, але не здійснено операцію службова видача. Оператор повинен був зареєструвати службову видачу грошових коштів, які призначались для зберігання в сейфі, з метою уникнення незбігу даних Х-звіту та грошових коштів в касовій скриньці. Посилання позивача на те, що сума 1000 грн. знаходилась на місці проведення розрахунків - в сейфі, суд вважає необґрунтованими. Оператор не пред'явив вилучені грошові кошти на перевірку одразу, до опису наявних готівкових коштів не вніс грошові кошти, які зберігались у сейфі. Тільки ознайомившись із змістом вже складеного акту, працівники АЗС намагались пред'явити недостаючи кошти.

Закон про РРО не пов'язує відповідальність особи за невідповідність суми готівки, що знаходиться на місці проведення розрахунків, з тим, з яких причин виникла ця невідповідність.

Працівники АЗС повинні були розуміти обставини перевірки, знати вимоги Закону про РРО, бути обізнаними про відповідальність за ті порушення, які знайшли відображення в акті перевірки.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач не довів наявності будь-яких порушень зі сторони ДПІ при прийнятті оскаржуваного рішення.           На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки оспорюване позивачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняте податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства.

Судові витрати по справі понесені позивачем в розмірі 3 грн.40 коп. покладаються на позивача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про час та день виготовлення постанови в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158, 160-163, 167, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Хом'якова

Постанову складено у повному обсязі

та підписано 26 травня 2008р.