ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.06.2008

Справа №2-19/1603-2006А

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Звукспецмонтаж», м.Ялта АР Крим

До відповідача – Державної податкової інспекції у м.Ялті, м.Ялта АР Крим

Про відміну податкового повідомлення - рішення

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Дулімова В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Хоменко В.М., представник, довіреність б/н від 09.04.2008 р.

Від відповідача – Кузьмин В.В., представник, довіреність № 2882/9/100 від 18.04.2008 р.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом про відміну податкових повідомлень-рішень № від 31.08.2005 р. та № від 31.08.2005 р. про застосування фінансових санкцій за порушення режиму використання реєстраторів розрахункових операцій. Позовні вимоги мотивовані тим, що дії відповідача не відповідають діючому законодавству.

Відповідач надав заперечення на позов, згідно яким позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити.

Представники сторін відмовились від послуг перекладача.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін була вручена пам’ятка про права та обов’язки.

Розглянув матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В :

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Звукспецмонтаж» (далі по тексту ТОВ «Звукспецмонтаж») звернувся до суду із позовом та просить скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Ялті (далі по тексту ДПІ і м.Ялта) № від 31.08.2005 р., та рішення № від 31.08.2005 р. про застосування штрафних санкцій на загальну суму 1235,00 грн.

Також позивач просить визнати неправомірними дії посадових осіб ДПІ в м.Ялта Фоменко А.В. і Баклагова А.Г. та прийняти відносно них окрему ухвалу, також стягнути з відповідача 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат по сплаті послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Під час судових дебатів представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги тільки у частині скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ і м.Ялта № від 31.08.2005 р., № від 31.08.2005 р.

19.08.2005 р. робітниками ДПІ у м.Ялта на підставі направлень на перевірку проведено перевірку по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності, про що складено акт № 000702 у якому відображені порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері готівки, громадського харчування та послуг»; абз.15 ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обороту спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; ч.17, ч.24 ст.6 Декрету Кабінету міністрів України «Про акцизний збір» (а.с.12-13).

31.08.2005 року ДПІ у м.Ялті було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій на суму 235 грн. (а.с.17).

31.08.2005 року ДПІ у м.Ялті було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1000 грн. (а.с.18).

Відповідно до складеного акту перевіряючими був придбаний товар на суму 47,10 грн. (а.с.52-54). Проте у акті вказана лише частина придбаного товару: пляшка горілки вартістю 30 грн., дві чашки кофе вартістю по 1 грн. Далі по тексту вказано: «та інший товар». Проте який саме товар був придбаний у акті не вказано.

Відповідно до фіскального чеку від 19.08.2005 року станом на 22:45 годин № 1798 (а.с.23) через РРО було проведено торгівельну операцію на суму 10,10 грн.

Серед товару, який був придбаний вказано: LM + запальничка, тобто тютюнові вироби окремо через РРО не проводилися.

Х-звіт був знятий 19.08.2005 року у 22.35 год. (а.с.56).

Відповідно до акту перевірки РРО перевірка почалася у 19.08.2005 року у 22.35 год., тобто реєстрація розрахункової операції повинна бути здійснена до вказаного часу, проте реєстрація операції була здійснена у 22.45 год.

Відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, суд не приймає доказів того, що позивач своєчасно провів розрахункову операцію, оскільки це не відповідає матеріалам справи, а саме: перебігу часу реєстрації розрахункової операції та часу складання акту.

Суд не може прийняти до уваги факт продажу позивачем тютюнових виробів за цінами вище максимальних, оскільки відповідно до фіскального чеку зафіксований факт продажу тютюнових виробів та іншого товару (LM + запальничка), а не тільки тютюнових виробів, тобто у РРО закодований саме набір, який складається з тютюнових виробів та іншого товару.

Оскільки позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Ялті № від 31.08.2005 р. та рішення № від 31.08.2005 р. про застосування штрафних санкцій, суд вважає можливим вийти за межи позовних вимог та визнати недійсним податкове рішення, оскільки це стосується захисту інтересів позивача.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (від 06.07.1995 року № 265 із змінами та доповненнями) передбачено, що суб’єкти підприємницької діяльності зобов’язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, які підтверджують виконання розрахункових операцій.

Статтєю 2 цього Закону вказано, що розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу). При цьому місце проведення розрахунків- це місце, де здійснюються розрахунки з покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

На підставі викладеного та керуючись ст.17, 18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити частково.

·          Вийти за межі позовних вимог.

·          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ в м.Ялта № від 31.08.2005 р. у частині визнання суми штрафу податковим боргом.

·          Скасувати податкове повідомленні рішення ДПІ в м.Ялта № від 31.08.2005 р. у частині визнання суми штрафу податковим боргом.

·          Визнати недійсним рішення ДПІ в м.Ялта № від 31.08.2005 р.

·          Скасувати рішення ДПІ в м.Ялта № від 31.08.2005 р.

·          В інший частині у задоволенні позову відмовити.

·          Постанову направити сторонам замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова проголошена у судовому засіданні 10.06.2008 року у 16 год. 25 хв.

У судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.