ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2008 р.

№ 3/555/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Першиков Є.В.

суддів

Данилової Т.Б.

Ходаківської І.П.

розглянувши

касаційну скаргу

Акціонерного товариства "Миколаївської виробничо-торгівельної фірми "Евіс"

на

постанову від 30.10.2007 р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі

№ 3/555/07 господарського суду Миколаївської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль"

до

Акціонерного товариства "Миколаївської виробничо-торгівельної фірми "Евіс"

про

стягнення 54 041, 70 грн.

За участю представників сторін:

від позивача –Ходикін М.М., за довіреністю

від відповідача –не з’явилися

ВСТАНОВИВ :

Відкрите акціонерне товариство „Миколаївська теплоелектроцентраль” (далі –ВАТ „Миколаївська ТЕЦ”) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Акціонерного товариства „Миколаївська виробничо-торгівельна фірма „Евіс” (далі –АТ МВТФ „Евіс”) про стягнення 54 041,70 грн. за несвоєчасну оплату поставленої по договору № 2091 від 01.10.2002 р. теплової енергії, з яких сума збитків від інфляції становить 37 494, 08 грн., розмір пені –7298, 87 грн. та 3 % річних –9248, 75 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.08.2007 р. позов задоволено частково. Стягнуто з АТ МВТФ „Евіс” на користь ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” 6 253,14 грн. пені, 8 639,14 грн. збитків від інфляції, 9 248, 75 грн. 3% річних, а також судові витрати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р., рішення господарського суду Миколаївської області від 13.08.2007 р. частково скасовано. Стягнуто з АТ МВТФ „Евіс” на користь ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” 37 494, 08 грн. збитків від інфляції, 9248,75 грн. 3% річних, державне мито у сумі 467,42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 101, 95 грн.

Решту рішення господарського суду Миколаївської області від 13.08.2007 р. залишено без змін.

Акціонерне товариство „Миколаївська виробничо-торгівельна фірма „Евіс” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа розглядається по суті колегією суддів у постійному складі: головуючий –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., що утворена розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 20.11.2006 р. № 02-20/58.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.07.2004 р. по справі № 3/184 з АТ МВТФ „Евіс” на користь ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” стягнуто борг у розмірі 168 455, 94 грн. по договору № 2091 від 01.10.2002 р., який виник станом на 01.05.2004 р., 12524,97 грн. збитків від інфляції, 4718,52 грн. 3% річних, 2375,94 грн. пені та судові витрати.

На виконання рішення суду 03.08.2004 р. було видано відповідний наказ, який остаточно виконаний, як встановлено судами попердніх інстанцій, лише в листопаді 2006 року.

Під час судового засідання було з’ясовано, що після вказаного вище судового рішення сторони продовжували знаходитись в договірних відносинах: на виконання умов договору № 2091 від 01.10.2002 р. позивач продовжував забезпечувати відповідача тепловою енергію, а останній –її споживати та частково оплачувати.

З матеріалів справи вбачається, що за період з листопада 2004 року по травень 2005 року у відповідача виникла заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 28 854,94 грн., яка станом на 01.02.2007 р. відповідачем також була погашена.

Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріальними доказами наявними у справі, за період з липня 2004 р. по травень 2007 р. розмір збитків від інфляції становить 39533,12 грн. У зв’язку з цим судова колегія погоджується з висновком суду апеляційної інстанції в тому, що оскільки заявлена позивачем до стягнення в місцевому господарському суді сума збитків від інфляції менше фактичної, вона повинна відшкодовуватись відповідачем в повному обсязі - 37 494, 08 грн.

Щодо пені в сумі 6 253,14 грн., яку було стягнуто з відповідача на підставі рішення господарського суду Миколаївської області від 13.08.2007 р. колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3 договору № 2091 від 01.10.2002 р., оплата за поставлену у розрахунковому періоді теплову енергію повинна бути здійснена за 20 днів до його початку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за теплову енергію, поставлену ВАТ „Миколаївська ТЕЦ” до АТ МВТФ „Евіс” у квітні 2005 р. –останньому розрахунковому періоді, в якому здійснювалась поставка, відповідач повинен був розрахуватись не пізніше 11.05.2005 р.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування пені, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов’язання мало бути виконано. Таким чином нарахування пені припинилось 11.11.2005 р. Оскільки договором не передбачено іншого порядку, у позивача не було законних підстав для нарахування пені за період з травня 2006 р. по травень 2007 р.

З матеріалів справи вбачається, що позов заявлено 27.06.2007 р. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідач просив суд застосувати строк позовної давності. На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду в тому, що не підлягає стягненню пеня і за період з 11.05.2005 р. по 11.11.2006 р.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства „Миколаївська виробничо-торгівельна фірма „Евіс” залишити без задоволення.

Постанову від 30.10.2007 р. Одеського апеляційного господарського суду у справі № 3/555/07 господарського суду Миколаївської області залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська