ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2008 р. Справа № 47/249-08

вх. № 6022/5-47

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Сельников С.В. -керівник; відповідача - Тарасов А.Г. за довіреністю від 10.12.2007р.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "Фагот", м. Харків

до Харківської міської ради, м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій він просить суд визнати за позивачем право власності на нежитлові приміщення мансарди № 1-21 площею 659,1кв.м. у нежитловій будівлі літ. „Г-4", загальну площу якої визначити у розмірі 3438,6 кв. м , місцезнаходження якої: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18-Г.

Відповідач, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем було придбано за договором купівлі-продажу, посвідченим 05.02.2008р. Малаховою Г.І., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим №238, нежитлову будівлю літ. „Г-4", загальною площею 2775,7 кв.м., місцезнаходження якої: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18-Г.

Відповідно до пункту 6 вищезазначеного договору купівлі-продажу право власності позивача на нежитлову будівлю, що виступала предметом цього правочину, відповідно до частини 4 статті 334 ЦКУ виникло з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу, яку відповідно до витягу №5393636 з Державного реєстру правочинів було здійснено 05.02.2008р.

06.02.2008р. Комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” право власності на вказану нежитлову будівлю було зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що свідчить відповідний витяг за №17636965 від 06.02.2008р.

Як свідчать матеріали справи продавцю нежитлової будівлі потрібен був час для її звільнення, а строки такого звільнення та передачі цієї будівлі прямо не були передбачені зазначеним договором купівлі-продажу, фактично вказану нежитлову будівлю позивач отримав у своє володіння від продавця 01.07.2008р. за відповідним актом.

З акту приймання-передачі вбачається, що загальна площа нежитлової будівлі, яку придбав позивач, більш ніж вказана в договорі купівлі-продажу. Вказану обставину продавець нежитлової будівлі пояснив тим, що в процесі здійснення ремонту даху ним було встановлено, що конструкція даху дозволяла облаштування в ньому нежитлових приміщень, що й було зроблено під час ремонту, але зазначені нежитлові приміщення продавцем належним чином оформлені на момент здійснення купівлі-продажу не були.

Підтвердженням цієї обставини є технічний паспорт від 15 липня 2008 року, складений КП „Харківське міське БТІ” на підставі проведення технічної інвентаризації.

Відповідно до технічного паспорту загальна площа нежитлової будівлі літ. „Г-4", місцезнаходження якої: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18-Г, складає 3438,6 кв.м., тобто-станом на 15.07.2008р. загальна площа нежитлової будівлі є більшою ніж зазначено у договорі купівлі-продажу від 05.02.2008р. за рахунок нежитлових приміщень мансарди.

Відповідач не визнає за позивачем право власності на зазначені нежитлові приміщення, посилаючись на той факт, що вони не були прийняті до експлуатації.

Згідно з частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва.

Цією ж нормою також встановлено, що у разі, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації.

Згідно зі статтею 30-1 Закону України „Про планування та забудову територій” порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві посилається на той факт, що мансарда, як конструктивний елемент будівлі є різновидом даху, який, у свою чергу, є складовою частиною будівлі.

Таким чином, в результаті купівлі нежитлової будівлі літ. „Г-4” за договором купівлі-продажу позивач отримав у власність й всі складові частини цієї будівлі, а значить й нежитлові приміщення її мансарди.

З метою визначення можливості подальшої безпечної експлуатації спірних нежитлових приміщень ПОП „Білий ведмідь" (ліцензія: серія АВ № 195755) було здійснено їх обстеження та виготовлено відповідний технічний висновок про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації цих нежитлових приміщень.

Відповідно до розділу „Висновки та рекомендації” технічного висновку технічний стан будівельних конструкцій на момент обстеження забезпечує несучу здатність, достатню для експлуатації як спірних нежитлових приміщень, так й нежитлової будівлі в цілому, й вони відповідають усім будівельно-технічним, санітарним та протипожежним нормам.

Згідно зі статтею 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Таким чином, оскільки, право власності на нежитлову будівлю літ. „Г-4”, місцезнаходження якої: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18-Г, позивачем було набуто правомірно, то правомірно набуте й право власності на спірні нежитлові приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, суд вважає, що витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід покласти на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 6, 8, 19, 41, 42, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об"єднання "Фагот" () право власності на нежитлові приміщення мансарди № 1-21 площею 659,1кв.м. у нежитловій будівлі літ. „Г-4", загальну площу якої визначити у розмірі 3438,6 кв. м , місцезнаходження якої: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18-Г.

Рішення підписано 18.08.2008р.

Суддя