ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 р.

№ 20/29/08

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Управління державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області, м. Запоріжжя (далі –Управління)

на рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2008 та

постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 28.05.2008

зі справи № 20/29/08

за позовом Управління

до відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” (далі –ВАТ “Укртелеком”) в особі Центру електрозв’язку № 1 (далі –Центр) Запорізької філії відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”, м. Бердянськ Запорізької області

про зобов’язання належним чином виконувати умови договору.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача – Леонова В.О.,

відповідача –Лобунова М.О.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про зобов’язання відповідача належним чином виконувати умови договору, а саме - надавати працівникам Управління доступ до орендованого приміщення.

У подальшому позовні вимоги неодноразово уточнювалися; остаточну їх редакцію викладено в заяві Управління від 13.03.2008, згідно з якою позивач просив суд зобов’язати відповідача здійснити певні дії, а саме –“надати дозвіл для встановлення у приміщеннях АТС Центру ретрансляторів “Селена-Р” системи передачі тривожних сповіщень “Селена” та підключення їх до мережі електроживлення”.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.03.2008 (суддя Гандюкова Л.П.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 28.05.2008 (колегія суддів у складі: Мірошниченко Л.В. –головуючий, судді Кричмаржевський Л.А. і Мойсеєнко Т.В.), у задоволенні позову відмовлено повністю. У прийнятті зазначених рішення та постанови попередні судові інстанції з посиланням на приписи статей 6, 14, 15, 16, 20, 509, 525, 526, 626, 627, 652 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), статей 173, 174, 179, 180, 181, 184, 188, 284 Господарського кодексу України (далі –ГК України), статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також Інструкції про порядок взаємодії підрозділів Державної служби охорони при МВС України з операторами телекомунікацій в організації централізованої охорони об’єктів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету зв’язку та інформатизації України від 12.07.2004 № 794/151, далі - Інструкція) виходили з недоведеності позивачем обґрунтованості його вимог.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Управління просить скасувати постанову апеляційної інстанції з даної справи і передати останню на новий розгляд з віднесенням судових витрат зі справи “на “Боржника”. Скаргу мотивовано прийняттям судових рішень у справі з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, в тому числі статті 181 ГК України, статті 43 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ “Укртелеком” в особі Центру заперечує проти доводів скаржника і просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень зі справи з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що:

- 25.06.2006 ВАТ “Укртелеком” в особі його Запорізької філії (як орендодавцем) і Управлінням (як орендарем) укладено договір оренди майна № 365 (далі –Договір № 365), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частини спеціалізованих технологічних приміщень та технологічних приміщень згідно з переліком, який наведено у пункті 1.1 цього договору і фактично включає 17 приміщень, розташованих у містах Бердянськ, Приморськ, Василівка, Дніпрорудний, Оріхів, Енергодар, Мелітополь, Пологи, Гуляйполе, Токмак і в смт Приазовське. Відповідно до пункту 12.1 названого договору останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2006;

- 01.01.2007 ВАТ “Укртелеком” в особі Центру і Управлінням укладено договір № 504 оренди майна (далі –Договір № 504), за яким орендар прийняв у строкове платне користування частини спеціалізованих технологічних приміщень згідно з переліком, який наведено у пункті 1.1 цього договору і складається з 6 приміщень, розташованих у містах Бердянськ і Приморськ;

- Управління в обґрунтування позовних вимог посилається на Договір № 504. ВАТ “Укртелеком” зазначає, що цей договір є неукладеним у зв’язку з невідповідністю істотних умов проекту даного договору зразковій (типовій) формі, установленій Положенням про порядок передачі в оренду майна ВАТ “Укртелеком”, затвердженим рішенням правління ВАТ “Укртелеком” від 02.11.2005 та введеним в дію наказом від 07.11.2005 № 404. Примірник Договору № 504, який є у ВАТ “Укртелеком”, був підписаний з боку орендаря (Управління) з застереженням “з протоколом розбіжностей”;

- ВАТ “Укртелеком” не заперечувало наявності у нього Договору № 504, підписаного обома сторонами, зазначаючи при цьому, що протоколу розбіжностей не отримувало й не підписувало. Однак до Управління воно з цього приводу не зверталося і вважає “діючим” Договір № 365;

- ВАТ “Укртелеком” зазначило, що “на даний час” Управління займає 6 частин приміщень для розміщення обладнання централізованої охорони. Перелік приміщень та їх площ, який зазначений у відзиві ВАТ “Укртелеком” на позов і складається з 6 позицій, повністю відповідає перелікові приміщень, зазначених у пункті 1.1 Договору № 504. При цьому згідно з переліком приміщень, які передавалися за Договором № 365, він складався з 17 позицій. Доказів того, що до Договору № 365 вносилися зміни стосовно переданих в оренду приміщень, ВАТ “Укртелеком” не подано;

- приміщення, визначені умовами Договору № 504, було передано Управлінню в оренду за актами приймання-передачі майна, які є додатками до цього договору та його невід’ємними частинами;

- у Договорі № 504 сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, тобто він є укладеним. Зокрема, орендна плата як істотна умова цього договору визначена й узгоджена у пунктах 3.2 –3.2.1; заперечення у протоколі розбіжностей щодо пунктів 3.5, 5.1.2 Договору № 504 стосуються не орендної плати, а відшкодування витрат на електроенергію та прав і обов’язків орендаря;

- передбачений Інструкцією (пункт 18) договір про встановлення, спільне використання ліній зв’язку та організацію обслуговування апаратури СТС на місцевих телекомунікаційних мережах сторонами не укладався;

- водночас Договором № 504 врегульовано не лише передачу в оренду майна (приміщень), а він містить й елементи відповідного договору, передбаченого Інструкцією;

- Управління надсилало ВАТ “Укртелеком” листи щодо надання згоди на встановлення у приміщеннях АТС ретрансляторів системи передачі сповіщення “Селена-Р” та підключення їх до мережі електроживлення;

- згідно з підпунктом 14.6.2 пункту 14.6 Договору № 504, додатком № 2 до цього договору є Перелік додаткових прав та обов’язків орендаря та орендодавця при встановленні в орендованих приміщеннях технологічного обладнання електрозв’язку;

- за пунктом 1.1 названого Переліку тип і склад обладнання, яке встановлюється вперше, повинні бути узгоджені з орендодавцем шляхом підписання відповідного двостороннього акта;

- у додатках 5.1 - 5.6 до Договору № 504, які є його невід’ємними частинами, визначено перелік обладнання орендаря, розміщеного на площах орендодавця. Згідно з цими додатками на відповідних площах розташовуються стійки “Нева-10М” і стійки “Атлас-3”;

- згідно з пунктом 1.9 згаданого Переліку додаткових прав та обов’язків орендар має право “за письмовим погодженням орендодавця” встановлювати та підключати додаткове обладнання, а також змінювати склад обладнання та схеми його включення “з внесенням відповідних змін в договір оренди, а в разі необхідності в проектну та іншу документацію”.

Судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що:

- з матеріалів справи вбачається наявність Договору № 504;

- пунктом 12.1 цього договору передбачено, що останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01.11.2009;

- пунктом 1.7 додатку № 2 до Договору № 504 (Перелік додаткових прав та обов’язків орендаря і орендодавця при встановленні в орендованих приміщеннях технологічного обладнання електрозв’язку) передбачено, що орендар має право доступу до орендованого майна для забезпечення експлуатації обладнання в порядку, встановленому для об’єкта оренди; аналогічне положення міститься в пункті 5.2.4 цього договору;

- спірні правовідносини сторін у справі ґрунтуються на Договорі № 365 і Договорі № 504. “В підставу позову покладений договір № 504 від 01.01.2007р.”;

- Договір № 504 є неукладеним, що вбачається, зокрема, з таких обставин:

проект цього договору був запропонований ВАТ “Укртелеком” і в двох примірниках надісланий Управлінню;

Управління підписало даний проект з протоколом розбіжностей, в якому запропоновано пункти 3.5, 5.1.2 проекту і пункт 1.5 додатку № 2 до нього викласти в іншій редакції, а також виключити пункти 2 у додатках №№ 4.1 –4.6;

ВАТ “Укртелеком” одержало підписаний Управлінням проект Договору № 504 і при цьому заперечує отримання протоколу розбіжностей (доказів направлення чи вручення даного протоколу іншій стороні Управлінням не подано);

протокол розбіжностей не підписано ВАТ “Укртелеком”. На час розгляду даної справи господарським судом сторонами не підписано й протокол врегулювання розбіжностей до Договору № 504;

таким чином, сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов Договору № 504. А саме не досягнуто згоди по пунктах 3.5, 5.1.2 цього Договору, пункту 1.5 додатка № 2, пункту 2 додатків №№ 4.1 –4.6 до нього, в той час коли на вимогу Управління щодо цих умов повинна бути досягнута згода і, отже, зазначені умови також вважаються істотними з урахуванням вимог частини першої статті 638 ЦК України і частини другої статті 180 ГК України;

- висновок суду першої інстанції про укладеність Договору № 504 не впливає на результат вирішення спору;

- за поясненнями представників сторін у судовому засіданні, “на даний час” сторонами вирішується питання про врегулювання розбіжностей за Договором № 504;

- фактично відносини сторін у справі врегульовано Договором № 365 (а не Договором № 504), і перший із зазначених договорів відповідно до статті 764 ЦК України вважається поновленим на строк, який раніше був установлений цим договором, оскільки Управління продовжувало користуватися орендованим майном і після закінчення строку даного договору, а ВАТ “Укртелеком” не заперечувало щодо такого користування. У судовому засіданні представники сторін у справі також підтвердили, що строк дії Договору № 365 був поновлений його сторонами;

- крім того, з матеріалів справи вбачається, що в період з лютого 2007 року по січень 2008 року Управлінню виставлялися рахунки на здійснення орендних платежів із зазначенням у цих рахунках підставою для оплати саме Договору № 365, і Управлінням здійснювалася оплата зазначених рахунків;

- позовні вимоги у справі не обґрунтовувалися Договором № 365; в обґрунтування цих вимог Управління посилалося тільки на Договір № 504;

- з матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі не узгоджувалося питання стосовно встановлення в орендованих приміщеннях обладнання того типу, щодо якого Управлінням заявлено позовні вимоги (ретранслятори “Селена-Р”). Сторонами не вносилося до договору будь-яких змін стосовно питання про встановлення зазначеного обладнання; водночас внесення змін до договору не є предметом розгляду в даній справі.

Причиною даного спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для зобов’язання відповідача здійснити певні дії, а саме – надати позивачеві дозвіл для встановлення в орендованому позивачем у відповідача приміщенні певного обладнання (ретрансляторів “Селена-Р”).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї ж статті передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів і визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 20 ГК України кожний суб’єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Відповідною нормою визначено шляхи (способи) захисту таких прав та інтересів й обумовлено, що цей захист може бути здійснено також іншими способами, передбаченими законом.

Водночас згаданими нормами ЦК України, ГК України, інших законодавчих актів України (Законів України) не встановлено (не передбачено) такого способу захисту прав і законних інтересів суб’єкта господарювання, як зобов’язання іншого суб’єкта господарювання здійснити певні дії шляхом надання дозволу на встановлення в приміщенні (в тому числі й орендованому) певного устаткування.

Водночас попередніми судовими інстанціями не з’ясовано і скаржником не зазначено, щоб укладеним сторонами договором встановлювався б названий спосіб захисту майнових прав та інтересів.

Дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові. Відповідну правову позицію викладено й Верховним Судом України у постанові від 13.07.2004 № 10/732.

Відтак попередні судові інстанції дійшли правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в даній справі, хоча й не обґрунтували цей висновок належним чином.

Визначених законом підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2008 та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 28.05.2008 зі справи № 20/29/08 залишити без змін, а касаційну скаргу Управління державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов