ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.07.08 р.                     Справа № 43/66

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. Зубченко

При секретарі судового засідання Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Крампромексперт”, м. Київ

до відповідача: Державного підприємства “Артемвугілля”, м. Горлівка

про стягнення заборгованості за договором №207/255-7 від 20.03.2007р. в сумі 113 246, 40 грн.

За участю представників:

від позивача : Хороша К.Г. за дов. №200 від 17.06.2008р.

від відповідача: Павленко І.В. за дов. №1-12/12-10 від 02.01.2008р.

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Крампромексперт”, м. Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Державного підприємства “Артемвугілля”, м. Горлівка про стягнення заборгованості за договором №207/255-7 від 20.03.2007р. в сумі 113 246, 40 грн.

Уточненнями позовних вимог №226 від 08.07.2008р. позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 109 341, 67 грн., пеню у сумі 11 575, 24 грн., 3% річних у сумі 3 280, 25 грн., інфляційні втрати у сумі 24 955, 37 грн., всього – 149 152, 53 грн.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач має право до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, тому його уточнення приймаються судом і справа розглядається з урахуванням остаточно змінених вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов’язань за договором підряду №207/235-7 від 26.03.2007р., в частині сплати вартості виконаних робіт. Як на правові підстави - посилається на ст.ст.536, 625, 889 ЦК України.

У судовому засіданні були досліджені наступні докази: договір 207/235-7 від 26.03.2007р., специфікації обладнання (Додатки №2, №3, №4 до договору №207/235-7 від 26.03.2007р.), рахунки-фактури №51 від 02.04.2007р., №155 від 31.08.2007р., №156 від 31.08.2007р., лист №0324 від 16.07.2007р., акти прийому-передачі виконаних робіт від 30.05.2007р., 03.09.2007р., додаток до уточнень позовних вимог від 08.07.2008р. (розрахунок суми позову), акт звірки взаємних розрахунків станом на 08.04.2008р., правоустановчі документи.

Відповідач у судовому засіданні 22.07.2008р. та у відзиві б/н від 22.07.2008р. позовні вимоги визнав частково у сумі основного боргу, проти стягнення штрафних санкцій заперечував з посиланням на скрутне фінансове становище.

Зазначений відзив підписаний представником відповідача за довіреністю №1-12/12-10 від 02.01.2008р. Павленко І.В. Повноваження представника, щодо визнання позову частково, судом перевірено.

Згідно із ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позовних вимог господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

Перед початком розгляду справи по суті позивача та відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, позивачу та відповідачу у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Оскільки, між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч.1 ст.174 ГК України).

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п.1 ст.193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п.1 ст.193 ГК України.

Частиною 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

26.03.2007р. між позивачем – Товариством з обмеженою відповідальністю “Крампромексперт”, м. Київ, та відповідачем – Державним підприємством “Артемвугілля”, м. Горлівка, був укладений договір за №207/235-7.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов`язався виконати капітальний ремонт верстатного обладнання згідно до специфікацій, які є невід’ємною частиною договору. А відповідач, в свою чергу, зобов`язався до початку проведення підрядних робіт перерахувати позивачу передплату у розмірі 50% від вартості виконуваних робіт, та сплатити вартість виконаних робіт протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

Вартість виконуваних робіт визначається згідно до специфікацій. Загальна сума договору складає 170 000, 00 грн. (п.4.1. договору).

Представлені докази свідчать про те, що позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 113 246, 40 грн., а відповідач прийняв обумовлені роботи.

Фактичне виконання позивачем взятих на себе зобов’язань, згідно договору №207/235-7 від 26.03.2007р., підтверджується наданими до матеріалів справи актами від 30.05.2007р. на суму 35 056, 80 грн., від 03.09.2007р. на суму 33 338, 40 грн., від 03.09.2007р. на суму 44 851, 20 грн.

Водночас, як стверджує позивач (уточнення №226 від 08.07.2008р.), 09.04.2008р. сторонами був підписаний коректувальний акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту верстата типу ДИП-200, у якому була знижена вартість робіт. Відтак, вартість робіт виконаних, відповідно до акту від 30.05.2007р., складає 31 152, 07, а загальна вартість виконаних за договором робіт – 109 341, 67 грн.

За умов п.5.1. договору відповідач до початку проведення підрядних робіт повинен перерахувати позивачу передплату у розмірі 50% від вартості виконуваних робіт.

Відповідно до п.5.2. договору оплата вартості виконаних робіт проводиться відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом п’яти банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.

Разом з тим, на сплату виконаних робіт позивачем пред’явлено до сплати відповідачеві рахунки-фактури №51 від 02.04.2007р. на суму 35 056, 80 грн. (у подальшому зменшена – 31 152, 07 грн.), №155 від 31.08.2007р. на суму 33 338, 40 грн., №156 від 31.08.2007р. на суму 44 851, 20 грн.

Таким чином, відповідач був зобов’язаний здійснити розрахунки за виконані роботи до 04.06.2007р. (за актом від 30.05.2007р.) та до 08.09.2007р. (за актами 03.09.2007р.).

Однак, грошові кошти за виконані роботи у розмірі 109 341, 67 грн. до теперішнього часу не сплачені.

Разом з тим, відповідно до акту звірки взаємних розрахунків від 08.04.2008р. вищевказана сума визнана відповідачем, як його заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю “Крампромекспорт”.

Означений акт звірки підписаний уповноваженими особами, як позивача, так і відповідача та засвідчений фірмовими печатками підприємств.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.

Згідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Факт виконання робіт з капітального ремонту верстатного обладнання підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт, які підписані обома сторонами по договору без зауважень та доповнень і завірені фірмовими печатками підприємств.

Як вбачається з тексту позовної заяви та матеріалів справи, зауважень щодо якості виконаних робіт від відповідача не поступало, однак розрахунки в повному обсязі не здійснені.

Отже, свої зобов’язання щодо своєчасної сплати грошових коштів за одержані послуги відповідач, всупереч ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, не виконав, внаслідок чого на момент подачі позову заборгованість складає 109 341, 67 грн.

Окрім того, відповідно до п.7.1. договору за несвоєчасну сплату вартості виконаних підрядних робіт сторони передбачили нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен прострочки платежу, яка згідно з розрахунком позивача складає 11 575, 24 грн.

При цьому, оскільки, частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов’язань, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України пред’явлено до стягнення інфляцію в сумі 24 955, 37 грн. (червень 2006р. – травень 2008р.) та три відсотки річних в сумі 3 280, 25 грн. (365 днів).

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві від 22.07.2008р. позовні вимоги визнав частково, а саме позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 109 341, 67 грн. Проти стягнення штрафних санкцій заперечив, з підстав скрутного фінансового становища.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, відповідно до п.п.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних, індексу інфляції та пені від простроченої суми.

Згідно з приписом п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, внаслідок чого приймається судом до уваги як доказ по справі.

Враховуючи викладене позовні вимоги позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Крампромексперт”, м. Київ, до відповідача, Державного підприємства “Артемвугілля”, м. Горлівка про стягнення суми основного боргу у розмірі 109 341, 67 грн., пені у сумі 11 575, 24 грн., 3% річних у сумі 3 280, 25 грн., інфляційних втрат у сумі 24 955, 37 грн., всього – 149 152, 53 грн., підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, в порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.129 Конституції України, ст.174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 33, 34, 44, 49, п. 5 ст. 78, ст.ст. 81-1, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Крампромексперт”, м. Київ, до відповідача, Державного підприємства “Артемвугілля”, м. Горлівка про стягнення суми основного боргу у розмірі 109 341, 67 грн., пені у сумі 11 575, 24 грн., 3% річних у сумі 3 280, 25 грн., інфляційних втрат у сумі 24 955, 37 грн., всього – 149 152, 53 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства “Артемвугілля” (84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 13; код ЗКПО 32270533) на користьТовариства з обмеженою відповідальністю “Крампромексперт” (02098, м. Київ, пр. Тичини, 10/96; код ЗКПО 31733180) суми основного боргу у розмірі 109 341, 67 грн., пені у сумі 11 575, 24 грн., 3% річних у сумі 3 280, 25 грн., інфляційних втрат у сумі 24 955, 37 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1 491, 52 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Видати позивачу довідку на повернення державного мита у сумі 0, 94 грн.

У судовому засіданні 22.07.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення за правилами ст.84 Господарського процесуального кодексу України підписано 22.07.2008р.

Суддя

Вик. ПС Максимова В.В. Надруковано 3 прим.

Позивачу –1, відповідачу-1,у справу-1.