ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2008 р. Справа № 12/74"Д"

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Веденяпіна О.А.

суддів: Іоннікової І.А.

Черпака Ю.К.

при секретарях: Гаврилюк Т.В. , Швидченко О.В.,

за участю представників сторін:

від ЗАТ "Юнеф-Енергія": Савочкіна М.І. - директор; Криворучко Ю.В. (довіреність від 17.12.2005 року),

від ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів":

Ленський І.О. (довіреність №127 від 18.01.2008 року),

розглянувши апеляційні скарги закритого акціонерного товариства "Юнеф-Енергія" та відкритого акціонерного товариства "Коростишівський завод продовольчих товарів"

на рішення господарського суду Житомирської області

від "08" червня 2007 р. у справі № 12/74"Д" (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом закритого акціонерного товариства "Юнеф-Енергія" (м. Київ)

до відкритого акціонерного товариства "Коростишівський завод продовольчих товарів"

(м. Коростишів Житомирської області)

про розірвання договору майнового найму

та за зустрічним позовом відкритого акціонерного товариства "Коростишівський завод продовольчих товарів"

до закритого акціонерного товариства "Юнеф-Енергія"

про стягнення 119 790,04 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2004 року закрите акціонерне товариство "Юнеф-Енергія" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до відкритого акціонерного товариства "Коростишівський завод продовольчих товарів" про розірвання договору майнового найму від 12.06.2001 року, укладеного сторонами у справі, посилаючись на неналежне виконання наймодавцем договірних обов'язків, а саме: відключення від електроенергії, недопущення працівників ЗАТ "Юнеф-Енергія" на територію заводу, ненадання керівництвом ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" актів виконаних робіт та розрахунків щодо сплати комунальних послуг, надання рахунків на оплату оренди всупереч умов договору.

18 травня 2005 року ЗАТ "Юнеф-Енергія" подало заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 55-56, т.1), в якій просило стягнути з ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" 26 710,18 грн. надлишку сплачених коштів, оскільки останній не підтвердив факту надання послуг та виконання робіт.

22 червня 2005 року позивач за первісним позовом уточнив позовні вимоги (а.с.104-105, т.3) і просив стягнути з відповідача 26 710,18 грн. надлишку сплачених коштів та 130 017,55 грн. вартості зносу обладнання.

11 листопада 2005 року ЗАТ "Юнеф-Енергія" уточнило позовні вимоги (а.с.18-19, т.4) і просило стягнути з відповідача, крім вищевказаних сум, 6 790,55 грн. збитків від інфляції.

17 листопада 2005 року ЗАТ "Юнеф-Енергія" уточнило позовні вимоги і просило стягнути з ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" 26 710,18 грн. незаконно отриманих коштів - переплати за неотримані комунальні платежі, 6 790,55 грн. збитків від інфляції, 174 804,77 грн. збитків від втрати товарної вартості (зменшення матеріального блага) - зниження дійсної вартості обладнання (а.с.32-34,т.4).

В обґрунтування суми збитків позивачем надано звіт приватного підприємства "Галс-Консалтінг" про незалежну оцінку обладнання (а.с. 38-65, т.4).

27 січня 2006 року (а.с. 90-93,т.4) та 08 лютого 2006 року (а.с.106-108,т.4) ЗАТ "Юнеф-Енергія" подало заяви, в яких збільшило позовні вимоги, і просило стягнути з відповідача, крім вищезазначених сум, 14 095,33 грн. вартості відвантаженого відповідачу товару у покриття зустрічних однорідних вимог.

В поданій 01 березня 2007 року в судовому засіданні заяві ЗАТ "Юнеф-Енергія" просило стягнути з ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" грошові кошти в сумах, зазначених в заявах про уточнення позовних вимог від 27 січня 2006 року (а.с.90-93, т.4) та від 08 лютого 2006 року (а.с.106-108,т.4).

В заявах від 11 травня 2007 року та від 07 червня 2007 року (а.с.37-38, 57-61, т.6) позивач за первісним позовом уточнив позовні вимоги та зазначив перелік майна, щодо якого чиняться перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні з боку ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів".

ЗАТ "Юнеф-Енергія" вважає, що акти про відключення електроенергії свідчать про періодичне здійснення наймодавцем відключень електроенергії і це впливало на виробничу діяльність підприємства - наймача.

Вказує, що електроенергія була відключена з 29 квітня 2002 року по 10 травня 2003 року; з 29 липня 2002 року по 31 липня 2002 року; з 13 серпня 2002 року по 12 вересня 2002 року; з 19 листопада 2002 року по 02 грудня 2002 року і остаточно - з 14 січня 2003 року.

Позивач за первісним позовом зазначає, що майнова плата із врахуванням періоду, протягом якого була відключена електроенергія, могла бути нарахована орендодавцем з вересня 2001 року по січень 2003 року в сумі 76 250,00 грн.

ЗАТ "Юнеф-Енергія" вважає, що наймодавець неправомірно отримував кошти в рахунок оплати газо-, водо-, тепло-, енергозабезпечення, оскільки послуги з газопостачання взагалі не надавались, а послуги водо-, тепло-, енергозабезпечення надавались за бажанням керівництва ВАТ "Коростишівський завод продтоварів".

Крім того, на думку позивача за первісним позовом, завод не довів факту надання вказаних послуг, не надав актів виконаних робіт та наданих послуг, а також розрахунків щодо сплати комунальних послуг.

Наголошує, що факт надання вказаних послуг повинен бути підтверджений первинними документами у відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За вказаних обставин, позивач за первісним позовом вважає, що ним переплачено ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" кошти на суму 26 710,18 грн. (102 960,18 грн. - 76 250,00 грн.).

Разом з тим, позивач за первісним позовом на вказану суму нарахував до стягнення з відповідача за первісним позовом інфляційні за 2003- 2005 роки, які згідно його розрахунку становлять 6 790,55 грн. (а.с.20, т. 4).

Збитки в сумі 174 804,77 грн. (втрати від неможливості використання обладнання, яке знаходиться на території ВАТ "Коростишівський завод продтоварів") ЗАТ "Юнеф-Енергія" вважає як різницю між балансовою вартістю обладнання на момент неможливості експлуатації, що становила 328 092,77 грн. та оціночною вартістю, що згідно звіту про незалежну оцінку становить 153 288,00 грн. (а.с.32-65, т.4).

У липні 2004 року ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" звернулось до господарського суду Житомирської області із зустрічним позовом про стягнення з ЗАТ "Юнеф-Енергія":

- основного боргу по орендній платі та за надані послуги в сумі 87 305,83 грн.;

- інфляційних витрат в сумі 10 073,52 грн. ;

- 3% річних в сумі 3 519,36 грн.;

- пені згідно п.8.2 договору в сумі 11 470,34 грн. (а.с.57-61, т.1).

22 червня 2005 року ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" уточнило позовні вимоги і просило стягнути із ЗАТ "Юнеф-Енергія" заборгованість з орендної плати, яка згідно розрахунку становить 105 232,52 грн., 10 928,18 грн. інфляційних витрат, 3 629,34 грн. - 3% річних , а всього 119 790,04 грн. (а.с.141-148, т.3).

На підтвердження правомірності виставлених рахунків за газо-, водо-, тепло-, енергозабезпечення відповідач за первісним позовом надав договори на використання електричної енергії, на постачання природного газу, на послуги водопостачання та водовідведення, укладені з надавачами послуг, рахунки на оплату отриманих послуг, які були виставлені для оплати Коростишівським РЕМ, акти приймання-передачі природного газу та рахунки на оплату за транспортування природного газу та за поставку природного газу, рахунки на оплату використаної води (а.с.86-143, т.2).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 08 червня 2007 року у справі №12/74"Д" первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Коростишівський завод продовольчих товарів" на користь закритого акціонерного товариства "Юнеф-Енергія" 3 954,17 грн. надлишку сплачених коштів, 124,54 державного мита, 06,36 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Відкрите акціонерне товариство "Коростишівський завод продовольчих товарів" зобов'язано не чинити перешкоди закритому акціонерному товариству "Юнеф-Енергія" в користуванні, володінні та розпорядженні майном, яке знаходиться в будинках, спорудах та приміщеннях ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" та було предметом договору майнового найму від 12 червня 2001 року. В решті первісних позовних вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги задоволено. Стягнуто з закритого акціонерного товариства "Юнеф-Енергія" на користь відкритого акціонерного товариства "Коростишівський завод продовольчих товарів" 105 232,52 грн. заборгованості з орендної плати, 10 928,18 грн. інфляційних витрат, 3 629,34 грн. 3% річних, 1 197,90 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог та в частині задоволення зустрічних позовних вимог, закрите акціонерне товариство "Юнеф-Енергія" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення у вищевказаній частині, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

ЗАТ "Юнеф-Енергія" вказує, що Коростишівським міськрайсудом встановлено факт незаконних самоуправних дій керівника ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" по відключенню орендаря від газо-, водо-, тепло-, енергозабезпечення, що звільняє від доказування у відповідності до ст.35 Господарського процесуального кодексу України.

ЗАТ "Юнеф-Енергія" вважає, що місцевим господарським судом не враховано, що факт несплати майнового найму згідно договору від 12 червня 2001 року пов'язаний із неправомірними діями відповідача за первісним позовом і неможливістю здійснювати виробництво в орендованому приміщенні.

Зазначає про неправомірність застосування судом першої інстанції строків позовної давності.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням в частині задоволення первісного позову, відкрите акціонерне товариство "Коростишівський завод продовольчих товарів" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення в цій частині, посилаючись на: - неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; - недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; - порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" зазначає, що в ході розгляду справи не доведено, що для господарської виробничої діяльності ЗАТ "Юнеф-Енергія" не використовувався природний газ, а суд першої інстанції визнав цей факт встановленим.

Звертає увагу на задоволення первісних позовних вимог за межами строку позовної давності.

Зазначає, що Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою правління Національного банку України №135 від 29.03.2001 року, не містить поняття "безпідставне отримання коштів" і тому, визнавши ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" в оспорюваному рішенні безпідставним отримувачем коштів, суд порушив норми матеріального права.

ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" вважає, що для підтвердження права власності на спірне майно лише прибуткових накладних не достатньо.

Вказує на порушенням норм процесуального права, посилаючись на зазначення в резолютивній частині оспорюваного рішення переліку майна в загальному вигляді без його ідентифікації.

ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" у письмовому відзиві на апеляційну скаргу зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги ЗАТ "Юнеф-Енергія".

ЗАТ "Юнеф-Енергія" у письмовому відзиві на апеляційну скаргу зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів".

Представники ЗАТ "Юнеф-Енергія" в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримують, заперечують проти апеляційної скарги ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів".

Представник ВАТ "Коростишівський завод продовольчих товарів" в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримує, заперечує проти апеляційної скарги ЗАТ "Юнеф-Енергія".

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, відмовний матеріал прокуратури Коростишівського району за заявою директора ЗАТ "Юнеф-Енергія" Савочкіної М.І., доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку про необґрунтованість скарг.

При цьому виходить з наступного.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 вищевказаного Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

12 червня 2001 року ЗАТ "Юнеф-Енергія" та ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" уклали договір майнового найму (далі - договір, а.с.8-14, т.1).

Відповідно до п. 4.1 договору строк майнового найму починається з моменту підписання акта здачі-приймання і діє протягом 36 календарних місяців.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 договору приймання-передача майна до майнового найму по даному договору проводиться по акту здачі-приймання, який підписується сторонами цього договору в термін не пізніше 10 днів з дня підписання даного договору і є його невід'ємною частиною. Майно вважається переданим до майнового найму з моменту підписання акта здачі-приймання.

Акт приймання-передачі майна підписаний сторонами 20 червня 2001 року (а.с.15-16, т.1), отже строк майнового найму почався 20 червня 2001 року і закінчувався 20 червня 2004 року.

Згідно п. 5.1 договору розмір майнової плати за майно сторони визначили на договірній основі, який складає 6 000,00 грн.

П.5.4 договору сторони передбачили, що наймач, крім майнової плати, відшкодовує наймодавцю фактичні витрати, пов'язані з газо-, водо-, тепло та енергозабезпеченням та охороною об'єктів майнового найму.

Порядок визначення розміру витрат, пов'язаних з газо-, водо-, тепло-, енергозабезпеченням та охороною об'єктів майнового найму встановлюється сторонами додатково та вказується в окремому додатку до дійсного договору.

Відповідно до п.5.5 договору відшкодування фактичних витрат здійснюється протягом п'яти банківських днів з дня отримання рахунку від наймодавця.

Додаткових угод до договору щодо порядку визначення розміру витрат, пов'язаних з газо-, водо-, тепло-, енергозабезпеченням та охороною об'єктів майнового найму, не укладалось.

За період з грудня 2001 року по березень 2004 року відповідачем за первісним позовом за оренду приміщення сплачено кошти безпосередньо в рахунок майнової плати в сумі 74 384,98 грн.

Крім того, позивач за первісним позовом сплатив рахунки, виставлені за газо-, водо-, тепло-, енергозабезпечення в сумі 88 864,85 грн., а також поставив орендодавцю товарно-матеріальні цінності на суму 14 095,33 грн.

Матеріали справи свідчать, що наймодавець виставляв наймачу рахунки, в яких крім майнової плати вказувались суми за комунальні послуги (а.с.102-145,т.1).

Згідно виставлених рахунків позивач за первісним позовом проводив розрахунки, що підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями до прибуткового касового ордеру, в яких сторони конкретизували призначення платежів (а.с.146-191, т.1).

При здійсненні діяльності по виготовленню слабоалкогольних напоїв ЗАТ "Юнеф-Енергія" не користувалось послугами з газопостачання та його транспортування, споживаючи при цьому послуги з водо-, тепло-, енергозабезпечення.

Оплата позивачем за первісним позовом виставлених рахунків в період оренди свідчить про те, що сторони погоджувались із встановленим порядком розрахунків, незважаючи на те, що в порядку п.5.4 договору сторонами не укладалась додаткова угода до нього.

Водночас, оскільки позивач за первісним позовом в процесі виготовлення продукції не використовував природний газ, дії відповідача за первісним позовом щодо виставлення рахунків та отримання коштів за вказані послуги є безпідставними, а тому сплачені кошти за природний газ та його транспортування підлягають поверненню ЗАТ "Юнеф-Енергія".

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення переплати в сумі 26 710,18 грн. заявлені 18 травня 2005 року (а.с. 55-56, т. 3).

Згідно ст.ст. 257,261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Враховуючи вищевказані приписи законодавства та оскільки оплата за природний газ в сумі 3 954,17 грн. (а.с.154-155, т.2) здійснена після 18 травня 2002 року, а також те, що представником ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" подано клопотання про застосування строків позовної давності до вимог ЗАТ "Юнеф-Енергія" про повернення сплачених комунальних платежів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

В ході розгляду справи сторони провели звірку взаєморозрахунків, в результаті якої встановлено, що в період оренди приміщення відповідачу за первісним позовом були поставлені товарно-матеріальні цінності на суму 14 095,53 грн.

Позов ЗАТ "Юнеф-Енергія" про стягнення вартості поставлених відповідачу за первісним позовом товарно-матеріальних цінностей є необґрунтованим, виходячи з наступного.

22 березня 2002 року сторонами підписано протокол заліку взаємних вимог, згідно якого сторони припинили взаємні зобов'язання на суму 11 382,50 грн., що не суперечить ст.217 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час проведення заліку взаємних вимог.

Щодо стягнення вартості товару на суму 2 713,03 грн. (14 095,53 грн. - 11 382,50 грн.), слід зазначити, що в порядку ст.530 Цивільного кодексу України не настав строк проведення розрахунків, оскільки така вимога зі сторони ЗАТ "Юнеф- Енергія" не заявлена.

Вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення 174 804,77 грн. збитків є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Поняття збитків визначено також в Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати", затвердженого Міністерством фінансів України від 31 березня 1999 року №87, згідно якого збиток - перевищення суми витрат над сумою доходу, для отримання якого були здійснені ці витрати.

Згідно вищевказаного Положення витрати - це зменшення економічної вигоди у вигляді вибуття активів чи збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (крім зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілу між власниками).

Отже, кошти в сумі 174 804,77 грн. не є витратами чи втратами в розумінні вищенаведених приписів законодавства.

Позовні вимоги ЗАТ "Юнеф-Енергія" про зобов'язання ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" не чинити перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні майном є обґрунтованими.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.594 Цивільного кодексу України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання.

Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже притримання майна є законним, якщо дотримані певні умови. Без дотримання таких умов непередача кредитором речі є незаконним володінням. Однією з умов, за наявності якої кредитор може застосувати притримання до боржника, є наявність зобов'язання кредитора перед боржником щодо передачі майна та обов'язок боржника сплатити вартість цього майна або відшкодувати витрати, понесені кредитором. Притримання речі кредитором можливе у випадку наявності укладеного між сторонами договору, що передбачає володіння майном стороною, яка не є власником цього майна.

Матеріали справи містять перелік майна ЗАТ "Юнеф-Енергія", яке знаходиться в орендованих ним приміщеннях (а.с.59-62, т.6).

З метою перевірки наявності обладнання та матеріалів в будинках, спорудах та приміщеннях, які були предметом договору майнового найму від 12 червня 2001 року, проведена його перевірка та складено акт від 07 червня 2007 року (а.с.56-58, т.6).

Відповідачем за первісним позовом не заявляється право на спірне майно, яке знаходиться в будинках, спорудах та приміщеннях, які були предметом договору майнового найму від 12 червня 2001 року, та не заперечується факт притримання цього майна.

Оскільки зобов'язання у сторін не є зобов'язаннями щодо передачі спірного майна та сплати його вартості, колегія суддів вважає, що відповідач за первісним позовом неправомірно чинить перешкоди в користуванні майном ЗАТ "Юнеф-Енергія".

З огляду на те, що сторони не дійшли згоди щодо точної назви майна, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що назву майна ЗАТ "Юнеф-Енергія", яке притримується ВАТ "Коростишівський завод продтоварів", слід вказувати із зазначенням ознак, які не заперечують обидві сторони (а.с.56-58, т.6).

Щодо зустрічних позовних вимог ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" колегія суддів зазначає наступне.

Згідно додаткової угоди від 16 січня 2002 року, укладеної між сторонами, плата за січень-березень 2002 року відображається по закінченню першого кварталу 2002 року, розмір плати за найм в подальшому відображається щомісячно згідно діючого договору (а.с.83, т.2).

Відповідно до п.5.6 договору плата за користування майном нараховується починаючи з першого місяця після запуску виробництва.

Як вбачається з розрахунків і не заперечується сторонами, нарахування орендної плати почалось з вересня 2001 року. Рахунок виставлений на суму 600,00 грн., у жовтні - на суму 4 400,00 грн. Надалі наймачу нараховувалась орендна плата по 6 000,00 грн. в місяць.

Враховуючи, що строк оренди закінчувався 20 червня 2004 року, наймачу нарахована орендна плата за весь цей період, яка згідно розрахунків ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" становить 191 000,00 грн.

ЗАТ "Юнеф-Енергія" в рахунок майнової плати перерахувало ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" 74 384,98 грн.

Згідно протоколу заліку взаємних вимог (а.с.26, т.3) зараховано суму 11 382,50 грн. і тому загальна сума складає 85 767,48 грн.

Таким чином, наймач заборгував наймодавцю 105 232,52 грн. за оренду майна ( 191 000,00 грн. - 85 767,48 грн.).

За прострочення виконання грошового зобов'язання в порядку ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3 629,34 грн. 3% річних та 10 928,18 грн. інфляційних за період з жовтня 2001 року по червень 2004 року.

Згідно п.6.1 договору наймодавець зобов'язався не чинити перешкоди наймачу в користуванні майном по договору та надати можливість використовувати прохідні та під'їздні шляхи наймачу, а також іншим фізичним та юридичним особам, якщо такі особи пов'язані з послугами чи роботами з наймачем.

Факт відключення електроенергії ЗАТ "Юнеф-Енергія" підтверджує листами наймодавця, якими наймач був попереджений про відключення від електропостачання та водопостачання у зв'язку із заборгованістю (а.с. 197- 200, т.1, а.с. 84, т.2) та актами, складеними працівниками ЗАТ "Юнеф-Енергія", в яких зазначається про відключення електроенергії у вищевказані періоди (а.с.192-196, т.1).

Крім того, ЗАТ "Юнеф-Енергія" надано акти, згідно з якими до складу комісії включені представники орендодавця - механік ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" Мальчік І.Є. та головний інженер ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" Купрейчук Л.І. (а.с.110-114, т.3).

Зазначені акти підписані зі сторони орендодавця лише механіком Мальчіком І.Є., підпис головного інженера Купрейчука Л.І. на актах відсутній.

Вищезазначені акти про відключення електроенергії не є належними доказами в розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вони складені та підписані лише працівниками ЗАТ "Юнеф-Енергія", тобто зацікавленими особами, а Мальчік І.Є. працював на посаді механіка з 04 липня 2000 року по 08 червня 2003 року, про що свідчить довідка, і не був уповноважений на підписання будь-яких двосторонніх документів (а.с.63-64, т.3).

Ч.1 ст.237 Цивільного кодексу України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст.246 вищевказаного Кодексу довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Оскільки довіреність на право підпису актів про відключення від електроенергії механіку Мальчіку І.Є. не видавалась, право підпису актів має керівник підприємства, особа (орган), уповноважена ним, чи особа, відповідальна за електрогосподарство.

Посадова інструкція головного механіка-інженера-механіка не містить повноваження на підписання вищевказаних актів (а.с.162-164, т.3).

Листи, які надсилались на адресу ЗАТ "Юнеф-Енергія", також не можуть підтверджувати факту відключення від електроенергії, оскільки в них йдеться лише про намір вчинити певні дії і надсилалися вони з метою спонукання погасити заборгованість.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Пояснення голови правління ВАТ "Коростишівський завод продтоварів" Геращенко Т.В., які надавались слідчому прокуратури Коростишівського району, не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту відключення від електроенергії, оскільки відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені, є вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили.

Відповідно до частин 1,4,6 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Вказане положення кореспондується з приписами ст.266 Цивільного кодексу УРСР, згідно з якими наймач вправі вимагати відповідного зменшення найомної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість передбаченого договором користування найнятим майном істотно зменшилась.

Згідно ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об'єкта оренди.

Матеріали справи не містять доказів звернення наймача до наймодавця про зменшення розміру орендної плати, що пов'язане з відключенням електроенергії.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту відключення від електроенергії орендованих приміщень ЗАТ "Юнеф-Енергія" не надано і матеріали справи таких не містять.

Місцевий господарський суд правомірно зазначив, що у відповідності до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Нацкомелектроенергетики №28 від 31 липня 1996 року, ЗАТ "Юнеф-Енергія" мало право звернутись до енергопостачальної організації з клопотанням про укладення договору про постачання електроенергії, а з основним споживачем, яким є ВАТ "Коростишівський завод продтоварів", - договору про послуги з передачі електричної енергії.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зі сторони відповідача за первісним позовом має місце несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, його вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість зустрічних позовних вимог ВАТ "Коростишівський завод продтоварів".

За таких обставин, рішення господарського суду Житомирської області від 08 червня 2007 року у справі №12/74"Д" відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 08 червня 2007 року у справі №12/74 "Д" залишити без змін, а апеляційні скарги закритого акціонерного товариства "Юнеф-Енергія" та відкритого акціонерного товариства "Коростишівський завод продовольчих товарів" - без задоволення.

2. Справу №12/74 "Д" повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Веденяпін О.А.

судді:

Іоннікова І. А.

Черпак Ю.К.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам;

4 - в наряд.