СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

07.05.2008

Справа №2-30/17546-2007А

Господарський суд Автономної
Республіки Крим у складі :

Головуючого судді Ловягіної Ю.Ю.

Секретаря судового засідання
Карпухіної Л.К.

З участю представників сторін:

Від позивача - ліквідатор ОСОБА_1.

Від відповідача - Шумєєва, за дов.
від 28.01.2008 р. № 91.

Від третьої особи - Панагушина, за
дов. від 05.05.2008 р. у справі.

розглянувши адміністративну справу

за позовом Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Надія», м. Феодосія, вул. Гарнаєва, буд. 9.

до відповідача Комунального
підприємства «Феодосійське міжрайонне бюро реєстрації і технічної
інвентаризації», м. Феодосія, вул. Рахімова, буд. 40.

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача Сільськогосподарський виробничий
кооператив «Присівашшя», Кіровський р-он, с. Шубіно, вул. Озерна, буд. 3.

Про зобов'язання відповідача
скасувати реєстрацію права власності та вилучити з реєстру прав власності
реєстрацію права власності.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - СВК «Надія» звернувся до
господарського суду АР Крим з позовом про зобов'язання відповідача Феодосійське
МБРТІ скасувати реєстрацію права власності СПК «Присівашшя» на 63/100 долі
зернотоку, розташованого за адресою с. Токарево, вул. Садова, буд. 1 - а,
зареєстрованого Феодосійським МБРТІ на підставі ухвали господарського суду АР
Крим від 15.05.2003 р. по справі № 2-6/7668-2003, анулювати видане у зв'язку з
цим свідоцтво про право власності СПК «Присівашшя», вилучити з реєстру прав
власності на нерухоме майно реєстрацію права власності СПК «Присівашшя» на
63/100 долі зернотоку та стягнути судові витрати.

Заявою від 19.03.2008 р. позивач
змінив свої вимоги, просить суд зобов'язати Феодосійське МБТІ скасувати
реєстрацію права власності СПК «Присівашшя» на зерноток, розташований за
адресою с. Токарево, вул. Садова, буд. 1 - а, яка здійснена Феодосійським МБРТІ
на підставі ухвали господарського суду АР Крим від 15.05.2003 р. по справі №
2-6/7668-2003, вилучити з реєстрації прав власності на нерухоме майно
реєстрацію права власності СПК «Присівашшя» на зерноток.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
наступним. Ухвалою господарського суду АР Крим від 15.05.2003 р. затверджено
мирову угоду між КСП «Присівашшя» та СВК «Присівашшя» від 15.05.2003 р., за
яким 63/100 частки зернотоку, розташованого за адресою: Кіровський район, с.
Токарево, вул. Садова, 1а перейшло у власність СВК «Присівашшя», на підставі
якого зареєстровано за СВК «Присівашшя» право власності на вказане майно.
Однак, постановою Вищого господарського суду України від 20.11.2003 р. у справі
№ 2-6/7668-2003 ухвала господарського суду АР Крим від 15.05.2003р. у справі №
2-6/7668-2003 скасовано та справу направлено на новий розгляд. Проте реєстрація
права власності в реєстрі прав власності була здійснена Феодосійським МБРТІ.

Підприємство позивача СПК «Надія»
має законне право на 11/100 долі зернотоку на підставі майнової розпайовки,
здійсненої КСП «Присівашшя», правонаступником якої є позивач.

Листом від 25.10.2006 р. № 200
позивач звернувся до Феодосійського МБРТІ з клопотанням скасувати реєстрацію
права власності за СПК «Присівашшя» на 63/100 долі зернотоку у зв'язку із
скасуванням рішення господарського суду по справі № 2-6/7668-2003 про
затвердження мирової угоди, однак право власності дотепер не скасовано
відповідачем.

З приведених підстав, позивач
підтримав в судових засіданнях свої вимоги і просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві від 06.05.2008
р. № 940 проти позову заперечує та пояснює, що на підставі мирової угоди,
затвердженої рішенням господарського суду АР Крим від 15.05.2003 р. по справі №
2-6/7668-2003 було зареєстровано право власності на комплекс будівництва та
споруджень зерноток, розташований за адресою: с. Токарево, вул. Садова, буд.
1-а в цілому за СПК «Присівашшя». Вказана ухвала була скасована постановою
Вищого господарського суду України від 20.11.2003 р. була скасована. Однак в
постанові ВГСУ не було вказано положень про вилучення записів прав власності з
реєстру, а діюче законодавство не дає можливості самостійно зробити вилучення
запису з реєстру прав власності. Тому, відповідач з посиланням на Тимчасове
положення про порядок реєстрації прав власності на об'єкти нерухомості, вказує
на те, що постанову ВГСУ від 20.11.2003 р. виконату не представляється
можливим.

Ухвалою господарського суду від
12.02.2008 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача було залучено СПК «Присівашшя»,
оскільки на даний час за ним зареєстровано право власності на весь зерноток,
розташований за адресою: Кіровський район, с. Токарево, вул. Садова, 1а.

В своїх поясненнях від 31.03.2008
р. № 84 представник третьої особи проти позову заперечував з підстав, що
позивач не є власником майна, не представив ніяких доказів що його права
порушені відповідачем, а тому просить в позові відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 15.05.2003 р. у справі № 2-6/7668-2003 за позовом СВК «Присівашшя» до
відповідача - КСП «Присівашшя» про розділ спільного майна, за зустрічним
позовом КСП «Присівашшя», до відповідача - СВК «Присівашшя» про виділ частки у
спільному майні в натурі 63/100 частки зернотоку, затверджено укладену між СВК
«Присівашшя» та КСП «Присівашшя» 15.05.2003 р. мирову угоду, провадження по
справі припинено,

Відповідно до умов мирової угоди,
сторони визнали, що їм на праві спільної власності належить комплекс
«Зерняток», розташований за адресою: Кіровський район, с. Токарево, вул.
Садова, 1а, сторони не заперечують виділити майно в натурі. Умовами мирової
угоди передбачено, що у зв'язку з тим, що комплекс «Зерняток» є єдиним майновим
комплексом та згідно експертного висновку, розділу не підлягає, сторони
вважають за можливе виділити частку у спільному майні комплексу «Зерняток» КСП
«Присівашшя» у вигляді грошової компенсації в сумі 115280,00 грн.

Крім того, угодою встановлено, що
після виплати грошової компенсації, право власності на комплекс «Зерняток» у
складі майна, визначеного умовами мирової угоди, переходить до СВК
«Присівашшя».

Однак, постановою Вищого
господарського суду України від 20.11.2003р. у справі № 2-6/7668-2003 касаційну
скаргу КСП «Присівашшя» задоволено, ухвалу господарського суду АР Крим від
15.05.2003 р. у справі № 2-6/7668-2003 скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до наданої суду Феодосійським
МБРТІ Інформаційною довідкою, СВК «Присівашшя» відповідно до запису від
13.06.2003 р. є власником на праві власності (1/1) комплексу, розташованого в
Кіровському районі, с. Токарево, вул., садова, 1а, на підставі свідоцтва про
право власності (САА 900079) 04.04.2003р., виданого Токаревською сільською
радою та мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду АР Крим від
15.05.2003р.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 14.06.2004р. у справі № 2-11/3515.1-2004 (2-6/7668-2003) за позовом СВК «Присівашшя»
до відповідача - КСП «Присівашшя», за участю третіх осіб - Кіровського
районного ВДВС, СВК «Надія» про розподіл спільного майна та виплату компенсації
в розмірі 115280,00 грн. провадження по справі № 2-11/3515.1-2004 зупинено до
вирішення Господарським судом АР Крим пов'язаних зі справою № 2-11/3515.1-2004,
справ № 2-8/3736-2004. №2-5/8162-2004.

Винесення судом вказаної ухвали
обумовлено повідомленням відповідача про те, що у провадженні господарського
суду АР Крим знаходиться позов КСП «Присівашшя» (справа № 2-8/3736-2004) про
визнання права власності на частину зернотоку за КСП «Присівашшя» та наявністю
у провадженні господарського суду АР Крим справи № 2-5/8162-2004 за позовом КСП
«Присівашшя» про визнання нечинним рішення Токарівської сільської ради № 16 від
31.03.2003р., про визнання права власності СВК «Присівашшя» на частину
зернотоку (справа № 2-5/8162-2004).

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 07.06.2004 р. у справі № 2-8/3736-2004 провадження по справі за позовом КСП
«Присівашшя» до відповідачів - Токарівської сільської ради, Феодосійського
МБРТІ, Фонду майна АРК, треті особи - ТОВ «Сиваш - Севастополь -Інвест»,
ОСОБА_2., про визнання права власності припинено відповідно до п. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням господарського суду від
02.07.2007 р. по справі № 2-5/4430-2007 в задоволенні вимоги про визнання права
власності СВК «Присівашшя» на 63/100 долі зернотоку відмовлено, в частині вимог
про визнання мирової угоди дійсної - провадження у справі припинено на підставі
п. 2 ст. 80 ГПК України.

Крім того, ухвалою господарського
суду АР Крим від 12.10.2006р. у справі № 2-11/301.1-2006 (№ 2-11/3515.1-2004)
за позовом СВК «Присівашшя» до відповідача - КСП «Присівашшя», за участю третіх
осіб - Кіровського районного ВДВС, СВК «Надія» про розподіл спільного майна та
виплату компенсації в розмірі 115280,00 грн. провадження по справі припинено
відповідно до п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у
зв'язку з відмовою позивача від позову.

Відповідно до ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, після розгляду
господарським судом АР Крим всіх вказаних справ, питання про затвердження
мирового угоди так вирішено і не було, мирова угода не затверджена.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС
України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування,
крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

На підтвердження свого права на
зерноток позивач вказує на те, СПК «Надія» має законне право на 11/100
зернотоку. На підставі майнової розпайовки, здійсненої КСП «Присівашшя»
правонаступником якого в частині переданого майна є позивач. Даний факт
підтверджується протоколом загальних зборів уповноважених членів КСП
«Присівашшя» від 25.07.2000 р., 05.01.2001 р. (а.с. 24, 25 - 34), актом
прийому-передачі майна зернотоку (а.с. 35) та накладної від 01.03.2001 р. (а.с.
36) та угодою про конкретне використання зернотоку (а.с. 37).

При цьому позивач посилається на те,
що КСП «Присівашшя» взагалі не має законних підстав на реєстрацію права
власності.

Дослідивши представлені докази, суд
вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень.

Порядок та підстави реєстрації
права власності визначені в ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Згідно з п. 3.9. наказу
Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 Про затвердження
Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445
у разі переходу права власності на нерухоме майно, яке вже зареєстроване в
Реєстрі прав, реєстратор при реєстрації прав на це майно одночасно скасовує
попередній запис щодо права власності на це майно. У разі необхідності із заявою
про скасування запису в Реєстрі прав може звернутися попередній власник, якщо
право не було зареєстровано новим власником.

Відповідно до ст. 386 Цивільного
кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого
права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону
вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому порушенню.

Під час розгляду справи суд
витребував у позивача докази, що він є власником спірного майна зернотоку,
однак під час розгляду даної справи, позивачем не було надано суду належних
доказів того, що він є належним власником.

Відповідно до пункту 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. (п. 1 ст. 104 КАС
України).

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ст. 71 КАС України).

Таким чином, враховуючи, що позов
пред'явлено до Феодосійського МБРТІ позивачем суду не доведено чим саме та яким
чином відповідачем порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, чи
були здійсненні незаконні дій або незаконна бездіяльності з боку Феодосійського
МБРТІ, тощо.

З приведених підстав, суд вважає,
що позов не обґрунтований, а тому в позові слід відмовити, оскільки порушення
прав позивача не доведено.

Відповідно до п. 3 ст. 160 КАС
України, вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому
засіданні 07 травня 2008 р., постанова складена та підписана суддею 16 травня
2008 р.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі здійснені з нею документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст. ст. 71, 94, 158 -
161, п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР
Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний
строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на
постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі
неподання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Ловягіна Ю.Ю.