ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2008 р.

12 год. 30 хвил. Справа № 27/49-02

вх. № 8845/1-27

Суддя господарського суду Харківської області Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання Макаровських А.С.

представників сторін :

позивача – Межирицький А.О. – головний державний податковий інспектор (дов.)

першого відповідача – не з”явився

другого відповідача – не з”явився

по справі за позовом ДПІ у Московському районі м. Харкова

до ПП "Алекс О", м. Харків

та до ПФ "Ремікс", м. Харків

про про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДПІ у Московському районі м. Харкова звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсною угоди, укладеної між ПП „Апекс О” та ПФ „Ремікс” від 01.07.2000 р. б/н та від 21.01.2001 р. № 11 як такі, що укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що оскаржувана угода, укладена між ПП „Апекс О” та ПФ „Ремікс” мають бути визнані недійсними, оскільки ПФ „Ремікс” в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України відсутнє.

Відповідачі в судове засідання не з’явились, відзиви на позов не надали. Повістки про виклик в судове засідання, ухвали про призначення справи до розгляду були направлені належним чином.

Надані документи свідчать, що ПП „Апекс О” знаходиться на обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова.

Так, на підставі посвідчення № 016296/1685, була проведена перевірка фінансово-господарських правовідносин ПП „Апекс О” та ПФ „Ремікс” за період з 01.07.2000 р. по 01.01.2002 р., за результатами якої був складений акт № 1360/188/26-223 від 26.04.2002 р.

Матеріалами перевірки було встановлено, що 01.07.2000 р. між ПП „Апекс О” та ПФ „Ремікс” було укладено договір б/н, де продавець, ПФ „Ремікс” прийняв на себе зобов’язання доставити та надати у власність покупця паливно-мастильні матеріали, а ПП „Алекс-О” прийняв на себе зобов’язання прийняти та оплатити його на умовах попередньої оплати. Відповідно до п. 2 договору, ціна товару була договірна.

Згідно договору б/н від 01.07.2000 р., ПФ „Ремікс” відвантажило на адресу ТОВ „Апекс О” паливно-мастильні матеріали, що підтверджується податковими накладними. ПП „Алекс О” розрахувалось з ПФ „Ремікс” у готівковій формі через касу підприємства відповідно наданих для перевірки квитанцій прибутково-касових ордерів на загальну суму 226502,37 грн.

Також перевіркою було встановлено, що 21.01.2001 р. між ПП „Апекс О” та ПФ „Ремікс” було укладено договір № 11, відповідно до якого продавець – ПП „Ремікс” прийняв на себе зобов’язання доставити та надати у власність покупця паливно-мастильні матеріали, а ПП „Апекс О” – покупцем було прийнято на себе зобов’язання прийняти та оплатити його на умовах попередньої оплати. Вартість товару згідно до п. 2 договору – договірна.

Так, на виконання договору, ПФ „Ремікс” відвантажило на адресу ПП ”Апекс О” паливно-мастильні матеріали відповідно накладної.

ПП „Алекс О” розрахувалось з ПФ „Ремікс” через касу підприємства в готівковій формі відповідно наданих для перевірки квитанцій прибутково-касових ордерів.

Так, ДПІ у Московському районі м. Харкова було направлено запит до виконавчого комітету м. Харкова відносно реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності, зареєстрованого в єдиному державному реєстрі Харківського міського виконавчого комітету під кодом 24280079 за період з 01.07.2000 р. по теперішній час, за результатами виконання якого отримано роздруківку картки підприємства з державного реєстру, відповідно до якої ПФ „Ремікс” ліквідовано 29.12.1999 р. також було направлено запит до Харківського обласного управління статистики, яким було надано довідку про те, що ПФ „Ремікс” видалено з державного реєстру підприємств та організацій України на підставі повідомлення міської ради м. Харкова.

Позивач наполягає на тому, що оскаржувана угода підлягає визнанню недійсною на підставі ст. 49 ЦК України 1963 р.

Оскільки оскаржувана угода була укладена в період дії Цивільного кодексу 1963р., була виконана сторонами в період дії Цивільного кодексу 1963р. та зважаючи на приписи п.4 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України (що діє з 01.01.2004р.), суд вважає можливим застосування до оскаржуваної угоди положення Цивільного кодексу 1963р.

Відповідно до ст. 49 Цивільного кодексу 1963р., якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною, з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави.

Таким чином, наявність у юридичної особи умислу на укладення угоди з метою, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, є основною умовою визнання угоди недійсною на підставі ст. 49 ЦК України 1963 р.

Згідно п.7.1 роз’яснення президії Вищого господарського суду України „Про внесення змін і доповнень до роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 12.03.1999р. № 02-5/111” від 26.04.2002р. № 04-5/491 у разі визнання у встановленому порядку недійсними установчих документів суб'єкта підприємницької діяльності або скасування його державної реєстрації у зв'язку із здійсненням відповідної реєстрації на підставі загубленого документу, що посвідчує особу, або на підставну особу - засновника суб'єкта підприємницької діяльності, укладені таким суб'єктом підприємницької діяльності угоди мають визнаватися недійсними згідно із статтею 49 Цивільного кодексу України незалежно від часу їх укладення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.10.1978р. № 3 "Про судову практику про визнання угод недійсними” до угод, укладених з метою, завідомо суперечних інтересам держави та суспільства, зокрема належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів.

Суд також зазначає, що особи, які діяли від імені ПФ “Ремікс” здійснювали господарську діяльність підприємства з метою умисного ухилення від сплати податків, чим спричинили державі матеріальну шкоду в особливо великих розмірах, то оскаржена угода підлягає визнанню недійсною, як така, що укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 8 Конституції України, враховуючи ст.ст. 4,8,17,50, 86,87, 94,138,143,151-153,160- 163 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсними угоди б/н від 01.07.2000 р. та № 11 від 21.01.2001 р., укладені між ПП „Апекс О” та ПФ „Ремікс”, як такі, що не відповідають вимогам закону та такі, що суперечить інтересам держави та суспільства.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі виготовлена 09.06.2008 р. о 11-00 год.

Суддя Мамалуй О.О.