ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 р.

№ 4/359-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників сторін: позивача – Радкевича С.О.,

відповідача –

розглянувши касаційну скаргу АТ "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення господарського суду Київської області від 16 листопада 2007 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11 лютого 2008 року у справі за позовом ВАТ "Комерційний банк "Славутич" до АТ "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 5 119, 39 грн.,

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 16 листопада 2007 року (суддя Попікова О.В.) позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5119, 39 грн. страхового відшкодування за договором №14 серії КРС страхування кредиту від 05.02.2003 року, судові витрати.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11 лютого 2008 року рішення суду залишене без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вказані судові рішення, посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій, при прийнятті оскаржуваних судових рішень норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2002 року між сторонами у справі був укладений Генеральний договір №2 добровільного страхування кредиту, згідно пункту 2.2 якого об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з фінансовими збитками страхувальника внаслідок повного або часткового неповернення позичальником кредиту та відсотків за користування кредитом на умовах, встановлених в кредитному договорі між страхувальником та позичальником.

Пункт 2.3 договору страхування передбачено, що страхувальник відповідно до типових кредитних договорів надає позичальникам кредити з метою придбання останніми товарів народного споживання (побутової техніки, меблів, оргтехніки, тощо), перелік яких зазначається в договорі страхування.

5 лютого 2003 року між відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк Славутич" та Ковалем Володимиром Васильовичем був укладений кредитний договір №238, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 8565,44 грн. зі сплатою 33% річних строком на 1 рік для придбання меблів через ТОВ "Посейдон", а позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти в повному обсязі та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

На виконання вимог п.п. 2.1, 2.4, 2.5 Генерального договору, між страхувальником та страховиком був укладений договір №14 серії КРС страхування кредиту від 05.02.2003 року, відповідно до умов якого страхувальник передав, а страховик прийняв на страхування ризик неповернення або повернення не в повному обсязі кредиту та процентів за його користування, наданого страхувальником позичальнику згідно з кредитною угодою від 05.02.2003 року № 238 для придбання позичальником товару.

12 червня 2003 року сторонами у справі було укладено додаткову угоду №1 до Генерального договору №2, якою вказаний Генеральний договір доповнений п.4.1 такого змісту: "За кредитами, що надані позичальникам, починаючи з 1 березня 2003 року, страховим випадком є невиконання або виконання не в повному обсязі позичальником своїх платіжних зобов'язань перед страхувальником, а саме: в розмірі поточних нарахованих відсотків, протягом 15 днів з моменту настання зобов'язань; в розмірі несплаченої суми кредиту, по кінцевому терміну його погашення, згідно умов кредитного договору і внаслідок чого страхувальнику заподіяно фінансовий збиток в результаті якого настає відповідальність страховика по виплаті страхового відшкодування". Пункт 5.1 договору доповнений новим абзацом: "За кредитами, що надані позичальникам, починаючи з 01.03.2003 року відповідальність страховика наступає в наступних випадках: у разі несплати позичальником страхувальнику поточних нарахованих відсотків за користування кредитом, протягом 15 днів з моменту настання терміну виконання платіжних зобов'язань за кредитним договором; у разі несплаченої суми залишку кредиту по кінцевому терміну його погашення згідно умов кредитного договору на день, що слідує за днем закінчення терміну дії кредитного договору".

Умовами укладеного сторонами договору №14 серії КРС від 5 лютого 2003 року передбачено, що страховим випадком за цим договором є заподіяння фінансових збитків страхувальнику внаслідок непогашення або погашення не в повному обсязі позичальником - Ковалем В.В. кредиту та відсотків за користування ним протягом 15 днів з моменту настання терміну погашення кредитних коштів, відповідно до кредитного договору.

Згідно ст.979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як правильно встановлено судами при розгляді справи, позичальник за укладеним кредитним договором №238 від 05.02.2003 року свої зобов'язання виконав не в повному обсязі, що призвело до настання страхового випадку, згідно договору № 14 серії КРС страхування кредиту.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків

Згідно пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Пунктом 5.2 Генерального договору передбачені умови здійснення виплати страхового відшкодування.

Зокрема, передбачено, що у разі настання страхового випадку, страхувальник зобов'язаний повідомити про це страховика протягом п'яти банківських днів з моменту настання страхового випадку шляхом надання йому документів, що підтверджують факт настання страхового випадку і розмір фінансових випадків.

У відповідності з приписами пункту 5.2 договору, страхувальник направив на адресу страховика у встановлені строки необхідні документи в підтвердження факту настання страхового випадку і розміру фінансових збитків.

При вирішенні спору місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, всебічно дослідив надані сторонами докази і встановив, що у зв'язку з настанням страхового випадку за договором страхування кредиту від 05.02.2003 року №14 серії КРС, банку було завдано фінансовий збиток на загальну суму 5119,39 грн., внаслідок невиконання Ковалем В.В. своїх зобов’язань по погашенню суми кредиту за укладеним кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 Цивільного Кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно п.5.4 укладеного Генерального договору, страховик виплачує страхувальнику відшкодування протягом двох банківських днів після складання акту про страховий випадок.

Статтею 991 Цивільного кодексу України передбачені випадки відмови страховика від здійснення страхової виплати.

Як правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, підстави для відмови відповідача у здійсненні страхового відшкодування позивачеві відсутні.

Виходячи з викладеного, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обгрунтовано задовольнив позовні вимоги про виплату страхового відшкодування в сумі 5119, 39 грн.

Касаційною інстанцією перевірені обставини справи та їх відповідність наведеними судами нормам матеріального права.

Наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи та діючому законодавству.

Доводи, викладені в касаційній скарзі про необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, помилкові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Київської області від 16 листопада 2007 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11 лютого 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу –АТ "Українська пожежно-страхова компанія" без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко