ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 р.

№ 7/163-93

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Першиков Є.В.

суддів

Данилової Т.Б.

Ходаківської І.П.

розглянувши

касаційну скаргу

Агрофірми "Світанок-Сервіс" у формі закритого акціонерного товариства

на

постанову від 12.03.2008 р. Львівського апеляційного господарського суду

у справі

№ 7/163-93 господарського суду Волинської області

за позовом

Агрофірми "Світанок-Сервіс" у формі закритого акціонерного товариства

до

третя особа

Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлобуд-2"

ЗАТ виробничо-транспортної фірми "Волиньводгосп"

про

витребування майна з чужого незаконного володіння

За участю представників сторін:

від позивача – не з’явилися;

від відповідача –Собковський С.М., за довіреністю;

від третьої особи - Полюхович С.М., за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Агрофірма „Світанок-Сервіс” у формі закритого акціонерного товариства звернулась до господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Житлобуд-2”, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ЗАТ виробничо-транспортної фірми “Волиньводгосп” про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням господарського суду Волинської області від 21.01.2008 р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 р., у задоволенні позову відмовлено.

Агрофірма „Світанок-Сервіс” у формі закритого акціонерного товариства звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 21.01.2008 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 р. з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2006 р. між ЗАТ „Волиньводгосп” та ТзОВ „Житлобуд-2” укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно умов якого третя особа зобов'язалася передати відповідачу об'єкт нерухомого майна - виробничо-складську будівлю загальною площею 698, 4 кв.м., що знаходиться у м. Луцьку по вул. Вахтангова, 2, а відповідач, в свою чергу, зобов’язався прийняти зазначений об'єкт нерухомого майна та оплатити його вартість, що складала 480 000, 00 грн., у встановленому договором порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору відповідачем було перераховано третій особі передбачену у договорі вартість об’єкта. Згідно акту приймання-передачі від 27.06.2006 р. товариству „Житлобуд-2” було передане визначене угодою нерухоме майно –виробничо-складську будівлю площею 698,4 кв.м., котра знаходиться у м. Луцьку по вул. Вахтангова, 2.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з п.п. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації” 17.10.2006 р. за № 3854165 зареєструвало за ТзОВ „Житлобуд-2” право власності на виробничо-складську будівлю загальною площею 698, 4 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2, з подальшим виготовленням технічного паспорта на вказаний об’єкт нерухомості.

Таким чином, ТзОВ „Житлобуд-2” набуло право власності на спірне нерухоме майно відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 387 ЦК України, витребувати майно з чужого незаконного володіння має право лише власник цього майна.

Посилання скаржника на рішення господарського суду Львівської області від 21.10.2005 р. у справі №1/989-26/370, судова колегія відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації права власності скаржника на спірне нерухоме відповідно до п. 10 Додатку 1 до п. 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що позивач не набув права власності на спірний об’єкт нерухомого майна і підстави для його витребування з чужого незаконного володіння відсутні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Агрофірми „Світанок-Сервіс” у формі закритого акціонерного товариства залишити без задоволення.

Постанову від 12.03.2008 р. Львівського апеляційного господарського суду у справі № 7/163-93 господарського суду Волинської області залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська