ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 р.

№ 18/76

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б.

Ходаківська І.П.

розглянувши

касаційну скаргу

Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

на

постанову від 02.06.2008 р. Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 18/76 господарського суду м. Києва

за позовом

Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до

Фонду Героїв Радянського Союзу, повних кавалерів ордена Слави з соціального захисту ветеранів та членів їх сімей 9-ї (216-ї) гвардійської Маріупольсько-Берлінської ордена Леніна Червонопрапорної, ордена Богдана Хмельницького ІІ ступеня винищувальної авіаційної дивізії

про

виселення та повернення нежилого приміщення

За участю представників сторін :

від позивача – Бородій Я.В., за довіреністю

від відповідача – Дударенко Є.А., за довіреністю

Зуєнко В.В., за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду м. Києва подано позов КП„Київжитлоспецексплуатація" про виселення відповідача з нежилого приміщення в будинку № 46 (літера А), площею 39,90 кв.м., що знаходиться у м. Києві по вул. Хрещатик; повернення приміщення в будинку №46 (літера А), площею 39,90 кв.м., що винаходиться у м. Києві по вул. Хрещатик позивачу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2008 р. у справі №18/76 позов задоволено.

Постановою від 02.06.2008 р. Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача задоволено. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.03.2008 р. у справі № 18/76 скасовано. В позові відмовлено.

Позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати постанову від 02.06.2008 р. Київського апеляційного господарського суду з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права; залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 20.03.2008 р. у справі №18/76.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 30.06.2005 р. між сторонами укладений договір №10/1823 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва, за умовами якого позивач на підставі рішення Київської міської ради від 30.06.2005 р. №464-1/3040 передав, а відповідач прийняв в оренду нежиле приміщення площею 39,90 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 46-а.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП „Київжитлоспецексплуатація".

Згідно з пунктом 9.1. договору договір вступає в силу з моменту підписання (з 30.06.2005 р.) і діє по 28.06.2006 р.

На підставі акту приймання - передачі від 30.06.2005 p., який є додатком №2 до договору оренди, позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування приміщення площею 39,9 кв.м. у м. Києві по вул. Хрещатик, 46-а.

Предметом спору є вимога позивача про виселити відповідача із зазначеного нежилого приміщення у зв’язку із закінченням строку договору оренди та зобов’язання відповідача повернути приміщення позивачу.

Судова колегія зазначає, що відповідно до п. 7.5. договору оренди у разі закінчення строку договору або при його розірванні відповідач зобов'язаний за актом приймання - передачі повернути об'єкт оренди позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії договору оренди, передбаченого п. 9.1. договору, позивачем на адресу відповідача був направлений лист вих. №155/05-1397 від 29.06.2006 р. (а.с. 4), в якому позивач повідомив відповідача про закінчення строку дії договору та припинення дії договору оренди, а також про необхідність надання відповідачем розпорядчих документів для укладення договору оренди.

Згідно ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором лише у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Судова колегія вважає необґрунтованим висновок апеляційного суду щодо згоди позивача на продовження дії договору на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором відповідно до положень ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна".

У вказаному вище листі у відповідності до вимог ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" позивач чітко зазначив, що договір оренди припинив свою дію.

Пропозиція позивача в листі надіслати установчі документи та укласти новий договір пов'язана з тим, що Позивач дотримався ст. 777 Цивільного кодексу України і ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та врахував переважне право Відповідача на укладення договору на новий строк за умови досягнення згоди щодо умов договору.

Відповідно до ст. 777 Цивільного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості на новий строк переважне право орендаря на укладення договору оренди припиняється.

Окрім того, згідно з п. 9.3 Договору сторони домовилися, що після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради. Тобто сторони погодилися, за яких умов може відбутися продовження договору.

Враховуючи наведені норми законодавства та обставини справи судова колегія приходить до висновку, що продовження дії спірного договору не відбулося, а договір припинив свою дію.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Отже, постанова апеляційної інстанції про відмову в позові прийнята з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню, а законне та обґрунтоване рішення місцевого господарського суду –залишенню без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-9, 111-7, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задовольнити.

Постанову від 02.06.2008 р. Київського апеляційного господарського суду у справі № 18/76 господарського суду м. Києва скасувати.

Рішення господарського суду міста Києва від 20.03.2008 р. у справі №18/76 залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська