донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.06.2008 р.                                                              справа №29/46

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

не з’явився,

від відповідача 1:

від відповідача 2:

від відповідача 3:

Манерова Ю.В. дов. № Н-01/1726 від 19.05.2008р.,

Альошина С.В. дов. № 329 від 13.03.2008р.

Альошина С.В. дов. № 09/40 від 08.01.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариствв "Холдингова компанія "Луганськтепловоз" м.Луганськ

на рішення господарського суду

Донецької області

від

31.03.2008 року

по справі

№ 29/46

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Холдингова компанія "Луганськтепловоз" м. Луганськ

до

1. Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк

2. Закритого акціонерного товариства «Ілліч-Сталь» м. Маріуполь Донецької області

3. Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» м.Маріуполь Донецької області

про

стягнення 3448 грн. 50 коп

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство «Холдингова компанія «Луганськтепловоз»м. Луганськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця”, Закритого акціонерного товариства «Ілліч-Сталь»м.Маріуполь Донецької області, Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»м.Маріуполь Донецької області 3448грн. 50коп. суми вартості вагової недостачі вантажу - сталі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.314 Господарського кодексу України, ст. ст. 110, 113, 114, 130, 131, 134 Статуту залізниць України, дані залізничної накладної № 49910674, комерційного акту № БК 461021/1 від 01.09.2007р., платіжну вимогу-доручення № 743668 від 28.08.2007р., сертифікат якості №11609, платіжне доручення № 1070 від 15.08.2007р., контракт № 122/20/07 від 20.12.2006р.

Господарський суд Донецької області рішенням від 31.03.2008р. у справі № 29/46 позов задовольнив частково за рахунок Державного підприємства “Донецька залізниця”, стягнувши на користь позивача 2391грн. 08коп. суму вартості недостачі, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив, у задоволенні позовних вимог ВАТ “Холдінгова компанія “Луганськтепловоз” про стягнення з Закритого акціонерного товариства “Ілліч-Сталь” та Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” суми вартості недостачі 3448,50 грн. –відмовив.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд визнав доведеним факт недостачі вантажу у сумі 2391грн. 08коп., комерційний акт № БК 461021/1 від 01.09.2007р. визнав певним засобом доказування, який засвідчив вину Державного підприємства „Донецька залізниця” у виниклій недостачі. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в сумі 1057грн. 42коп., господарський суд посилався на те, що позивачем розрахунок вартості недостачі зроблений без врахування норми недостачі в розмірі 0,5%, встановленої п.27 Правил видачі вантажів.

Відкрите акціонерне товариство «Холдингова компанія «Луганськтепловоз»м.Луганськ, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 31.03.2008р. у справі № 29/46 скасувати частково, в частині відмови у стягненні з відповідача 1057грн.42коп. –вартості 0,5% від маси вантажу (суми норми природної втрати вантажу та граничного розходження у визначенні маси нетто), в іншій частині рішення господарського суду просить залишити без змін.

Заявник апеляційної скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення по справі № 29/46 неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000р. за № 862/5083.

Заявник скарги вважає, що суд безпідставно визначив суму недостачі металопрокату з урахуванням норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження у визначенні маси нетто, оскільки за приписами п.27 Правил видачі вантажів норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто встановлена тільки стосовно вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, а спірний вантаж –сталь, таких властивостей немає, тому норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто, встановлені п. 27 вищевказаних Правил не повинні застосовуватися в даному випадку.

У судове засідання представник заявника скарги не з’явився, про поважність причини не направлення свого представника у судове засідання позивач не повідомив. Згідно поштового повідомлення №9026319, яке знаходиться в матеріалах справи, представник позивача 23.04.2008р. отримав ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 21.04.2008р. про порушення апеляційного провадження та про призначення справи № 29/46 до розгляду на 10.06.2008р.

У зв’язку з наведеним колегія суддів вважає, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак не скористався правом захисту своїх прав та інтересів у судовому засіданні, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представника позивача.

Представник ДП «Донецька залізниця»просив рішення господарського суду від 31.03.2008р. у справі № 29/46 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Представник залізниці просив долучити до матеріалів справи оригінали комерційного акту №АQ 654234/6 від 28.08.2007р., накладної № 49910674 від 24.08.2007р., комерційного акту № БК 461021/1 від 01.09.07р., колегія суддів визнала за можливе задовольнити клопотання відповідача та долучила до матеріалів справи вищевказані документи.

Представник Закритого акціонерного товариства «Ілліч-Сталь»м.Маріуполь Донецької області та Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»м.Маріуполь Донецької області також заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення господарського суду від 31.03.2008р. у справі № 29/46 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст. 9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

За залізничною накладною №49910674 Меткомібінат імені Ілліча 26.08.07р. зі станції Маріуполь-Сортувальний на адресу ВАТ «ХК «Луганськтепловоз»у вагоні № 67896670 відвантажило продукцію –сталь тонколистову (холоднокатану). Згідно даних залізничної накладної вага брутто складає 80260кг, тара з брусу –22000кг, нетто - 58260кг.

На станції Волноваха Донецької залізниці 28.08.2007рю на підставі акту ГУ-23 № 2882 від 27.08.2007р. була здійснена комісійна перевірка вантажу у вагоні № 67896670, за результатами якої була виявлена недостача вантажу –1460кг. За даним фактом був складений комерційний акт №АQ 654234/6 від 28.08.2007р.

Позивач, звертаючись до господарського суду з позовною заявою, надав розрахунок суми позову, згідно якого пред’явлена до стягнення недостача у розмірі 950кг на суму 3448грн.50коп., даний розрахунок складений на підставі комерційного акту № БК 461021/1 від 01.09.2007р.

На станцію призначення Луганськ-Північний спірний вагон прибув 31.08.07р.

При комісійній видачі вантажу, в порядку ст. 52 Статуту залізниць України, було здійснено переважування спірного вагону та було встановлено, що маса вантажу вказана в накладній не відповідає дійсній масі вантажу.

За результатами перевірки залізницею був складений комерційний акт № БК 461021/1 від 01.09.07р., згідно даних якого при прийманні вантажу від залізниці виявлено, що у вагоні № 67896670 навантажено 9 пачок сталі тонколистової, 8 пачок розташовані в один ряд вздовж борту вагону на підкладках з дощок, на кожній пачці є три продовжні та сім поперечних пакувальних смуг, дев’ята пачка завантажена на другу та третю пачку зверху, всі пакувальні смуги були порушені. Доступ до вантажу усунений вручну шляхом з'єднання продовжних пакувальних смуг, що відповідає комерційному акту ст. Волноваха. На всіх пачках є бирка із зазначеними розмірами пачки ваги, нетто, брутто. Встановлена маса пачки 5110 кг, що менше маси вказаній на бирці на 950 кг (вага на бирці та в сертифікаті якості 6060 кг).

Даний комерційний акт підписано начальником станції Соломоновим Д.В., прийомоздатчиком Кузьменко В.Н., завідуючим вантажним двором –Чеботовою Л.П., вантажоодержувачем –Перевертайловою О.П.

Статтею 34 Господарського кодексу України встановлено, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2003р. № 334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов’язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 Закону України “Про залізничний транспорт”.

Частина 2 статті 23 даного закону та ст. 113 Статуту залізниць України передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Таким чином, комерційний акт № БК 461021/1 від 01.09.07р., засвідчив вагову недостачу вантажу, і згідно ст.129 Статуту залізниць України, є відповідним документом, якій є підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення.

Господарський суд обґрунтовано визначив суму недостачі вантажу з урахуванням норми недостачі 0,5% - 2391грн.08коп. Оплата отриманої продукції підтверджена платіжною вимогою № 743668 від 28.08.2007р. на суму 212574грн. 84коп.

Враховуючи наведене, слід визнати, що господарський суд дійшов до правильного висновку про підтвердження факту недостачі за спірним перевезенням та недоведеністю залізницею того, що втрата вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У відповідності до ч. 1 п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Частиною 2 п. 27 Правил видачі вантажів встановлено, що норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) визначається при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що господарський суд правильно визначив суму недостачі з урахуванням норми недостачi (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) - 2391грн. 08коп.

Доводи заявника скарги стосовно того, що сума нестачі повинна визначатись без урахування норми недостачі, так як металопрокат не належить до вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки дані твердження заявника скарги не відповідають приписам частини 2 статті 114 Статуту залізниць України, згідно якої недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що позов про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця” 3448грн. 50коп. суми недостачі вантажу, обґрунтований матеріалами справи та підлягає задоволенню частково у сумі 2391грн. 08коп., а рішення господарського суду Донецької області від 31.03.2008р. у справі № 29/46 про часткове задоволення позову є прийнятим у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючі до уваги викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду прийнято у відповідності із вимогами чинного законодавства, з урахуванням фактичних обставин та матеріалів справи, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Холдингова компанія «Луганськтепловоз»м. Луганськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 31.03.2008р. у справі № 29/46 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано 7 прим:                               1 –позивачу                              2, 3, 4 –відповідачам                              5 –до справи                               6 –гос. суд Дон. обл.                               7 – ДАГС