ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2008 р. Справа № 2/249-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Скобєлкіна С.В. при секретарі Лисенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватної сільськогосподарської агрофірми "Прогрес", с. Тягінка, Білозерського району Херсонської області,

до Виконавчого комітету Бериславської міської Ради Херсонської області, м. Берислав Херсонської області

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: Бериславська міська рада Херсонської області, м.Берислав Херсонської області

про визнання нечинним в частині рішення виконкому Бериславської міської ради № 21 від 27.02.2007 р.

за участю представників сторін:

від позивача - Іванов О.С. - керівник;

Ігнатов Д.І., довіреність від 04.07.2007р.

від відповідача: Ташкова А.О., довіреність від 12.01.2007р. № 02-28/25/07

Чечіна Л.О., заступник міського голови (паспорт МО 941087)

від третьої особи: Ташкова А.О., довіреність від 12.01.2007р. № 02-28/24/07

Чечіна Л.О., заступник міського голови (паспорт МО 941087)

Левжинський М.В., (паспорт МО 599783)

в с т а н о в и в:

Приватна сільськогосподарська фірма "Прогрес" звернулась до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області про визнання нечинним рішення цього органу місцевого самоврядування № 21 від 27 лютого 2007р. "Про матеріали з питань будівництва та архітектури" в частині пунктів 1.4,1.8,1.18 Додатку "Перелік майна комунальної власності міської територіальної громади". Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Бериславська міська рада Бериславського району Херсонської області.

Позовні вимоги приватної сільськогосподарської агрофірми "Прогрес" викладені у позовній заяві та ґрунтуються на ствердженні про наступні обставини.

Позивач вказує, що 07.07.1994р. Бериславська районна спілка споживчих товариств Херсонської області передала приватній сільськогосподарській агрофірмі "Прогрес" у постійне володіння та користування нерухоме майно, яким є підсобні приміщення гастроному по вул. 1 Травня, 185 та гастронома з підсобними приміщеннями по вул.1 Травня, 237 у м. Берислав Херсонської області, загальними площами 214,6кв. метрів та 245 кв. метрів відповідно. Крім того, 20.12.1995р. за договором позивач прийняв від Бериславського виробничо-кооперативного державного підприємства по наданню побутових послуг "Чайка" банно-пральний комплекс у постійне користування з правом його переобладнання та реконструкції.

ПСГАФ "Прогрес" добросовісно набувши зазначенні вище об'єкти, вже більше 10 років відкрито та безперервно користується ними, здійснює їх утримання у задовільному стані, проводить капітальні та поточні ремонти приміщень, надаючи населенню міста послуги торгівлі та побуту.

Посилаючись на на положення ст. 344 ЦК України, позивач вважає, що набув права власності на вказані об'єкти нерухомості за набувальною давністю.

Однак, 27.02.2007р. виконавчий комітет Берисавської міської ради прийняв рішення № 21 "Про матеріали з питань будівництва та архітектури". Відповідно до п.п. 5 п. 5 зазначеного рішення виконком Бериславської міської ради визнав за Бериславською міською радою право власності на нерухоме майно згідно переліку. На підставі зазначеного рішення Бериславською міською радою отримані свідоцтва про право власності на нерухоме майно а саме на :

- нежитлове приміщення площею 33,0м. кв. цокольного поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

- нежитлове приміщення площею 166,3 м.кв. цокольного поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

- нежитлове приміщення площею 136,8 м.кв. цокольного поверху будинку № 237 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області,

- нежитлове приміщення банно-прального комплексу розташованого за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1 Травня. 231.

Позивач вважає зазначене рішення незаконним і таким, що порушує його право власності на перелічені об'єкт, тому він просить визнати нечинним рішення виконкому Бериславської міської ради від 27.02.2007р. № 21 "Про матеріали з питань будівництва та архітектури" в частині п. 1.4., 1.8., 1.18. Додатку "Перелік майна комунальної власності міської територіальної громади".

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені в адміністративному позові вимоги відносно визнання нечинним рішення виконавчого комітету Бериславської міської ради № 21 від 27.02.2007р. "Про матеріали з питань будівництва та архітектури" в частині п. 1.4., 1.8., 1.18. Додатку "Перелік майна комунальної власності міської територіальної громади", з посиланням на надані докази та матеріали.

Відповідач - виконавчий комітет Бериславської міської ради позов не визнав, про що ним було повідомлено як у письмовому відзиві на позов, так і через своїх представників в судовому засіданні.

Невизнання вимог ПСГАФ "Прогрес" відповідач пояснює тим, що право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації , виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації, і тому позивач його не має. Відповідач також вказує , що спірним рішенням не вирішувалось питання позбавлення позивача права власності, на його майно. Оспорюваним рішенням визнано право власності на нерухоме майно за Бериславською міською радою, як органом управління майном територіальної громади згідно переліку, в тому числі:

- на приміщення банно-прального комплексу м. Берислава, розташоване по вул. 1 Травня, 231;

- на нежилі приміщення, розташовані в м. Бериславі, вул. 1 Травня, 185, площею 85 кв. м. та 129,6 кв. м.;

- на нежилі приміщення, розташовані в м. Бериславі, вул. 1 Травня, 237, площею 127,2 кв. м. та 117,8 кв. м., яке було прийнято згідно пункту 6 Тимчасового положення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, на підставі правовстановлювальних документів: рішення виконкому Бериславської районної ради народних депутатів Херсонської області № 49 від 03.05.1992 року "Про розмежування комунального майна, переданого у власність районної Ради народних депутатів і власністю міської, селищної і сільських Рад народних депутатів", рішення 18 сесії міськради 4 скликання від 27.02.2004 року № 203 "Про перелік об'єктів комунальної власності Бериславської міської територіальної громади станом на 01.02.2004 року", рішення 13 сесії 5 скликання Бериславської міської ради № 135 від 30.11.2006р. "Про внесення доповнень до рішення 18 сесії міської ради 4 скликання від 27.02.2004р. № 203 "Про перелік об'єктів комунальної власності Бериславської міської територіальної громади станом на 01.02.2004 року".

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення, що останнім і було зроблено.

У письмовому запереченні позивача на відзив відповідача агрофірма "Прогрес" вказує, що в рішенні № 49 від 03.05.1992р., на яке посилається виконком Бериславської міської ради, спірні об'єкти взагалі не фігурують, а в рішенні № 135 від ,30.11.2006р. ці об'єкти так само не зазначені. Перелік спірних об'єктів із зазначенням їх місця розташування з'явився лише 27.02.2004р. відповідно до рішення №203, тобто пізніше передачі цих об'єктів позивачеві. У тому ж запереченні наведенні і інші обставини, які обґрунтовують позицію ПСГАФ "Прогрес".

Третя особа, якою у даній справі є Бериславська міська рада, в особі своїх представників в судовому засіданні висловила своє міркування відносно заявлених вимог позивача, які теж вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про те, що адміністративний позов ПСГАФ "Прогрес" підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що 07.07.1994р. Бериславська районна спілка споживчих товариств Херсонської області передала приватній сільськогосподарській агрофірми "Прогрес" у постійне володіння і користування нерухоме майно, а саме: підсобні приміщення гастронома по вул. 1 Травня, 185 та гастронома з підсобним приміщенням по вул. 1 Травня, 237 загальними площами 214,6 кв. м. та 245 кв. м. відповідно. Цей факт підтверджується актом приймання-передачі від 07.07.1994 року, складеним Бериславською райспоживспілкою та Консервним кооперативним заводом "Прогрес", який в подальшому було перетворено у приватну сільськогосподарську агрофірму "Прогрес". Відповідно до листа Бериславської райспоживспілки від 17.06.1994 року така передача була вчинена у зв'язку з тяжким фінансовим становищем першого. Цим же листом Бериславсъка райспоживспілка відмовилася від вказаного нерухомого майна на користь позивача.

Також 20.12.1995          року за договором на передачу банно-прального комплексу позивач прийняв від Бериславського виробничо-кооперативного державного підприємства по наданню побутових послуг "Чайка" банно-пральний комплекс з метою задоволення потреб населення в побутових послугах. Згідно з договором (п.2.1) банно-пральний комплекс передається у постійне користування з правом його переобладнання та реконструкції за актом приймання-передачі. Відповідно до п.3.2.2 Договору позивач взяв на себе зобов'язання фінансувати утримання банно-прального комплексу за свій рахунок. 20.12.1995 року сторонами цього договору було складено акт приймання-передачі вказаного майна, що знаходиться в м. Берислав, по вул. 1 Травня, 231 загальною площею 870 кв. м. В акті було застережено, що будівля потребує капітального ремонту, відсутня котельня, водопровід та система опалення потребують заміни, як i обладнання пральної. У зв'язку з цим вci працівники вказаного комплексу були переведені на роботу до позивача, про що свідчить відповідна довідка підприємства "Чайка".

3 моменту заволодіння вказаними об'єктами нерухомого майна позивач відкрито та безперервно користувався ними відкрито більше ні 10 років, володіє i користується ними на даний час. Після прийняття вказаного майна 14.10.1996 року позивач здійснив капітальний ремонт магазину по вул. 1 Травня, 185 на загальну суму 159950,00 грн., що підтверджується відповідним актом виконаних poбiт; згідно з актом викопаних робіт від 18.11.1996 року позивач здійснив капітальний ремонт магазину по вул. 1 Травня 237 на загальну суму 40055,00 грн.; згідно з актом виконаних робіт від 20.09.1996 року позивачем було проведено капітальний ремонт банно-прального комплексу на загальну суму 304306,00 грн.

Протягом вказаного періоду після здійснення капітального ремонту і приведення приміщень у належний стан позивач неодноразово одержував від органу місцевого самоврядування погодження щодо розташування у вказаних приміщеннях об'єктів торгівлі та побутового обслуговування населення (перукарні, магазину "Темп", залу ігрових автоматів, кафе "2000"). Це підтверджується рішеннями Бериславського міськвиконкому від 15.04.1997 року № 80, 15.04.1997 року № 81, 16.04.1997 року № 48, 21.10.99 № 102, 30.03.01 № 19, 04.06.04 № 72, 24.05.05 № 60, наказом Управління з питань торгівлі від 04.11.1999 року № 636.

Таким чином, з моменту набуття вказаного майна позивач вільно, відкрито, безперервно та безперешкодно користувався ним, піклувався про нього, зберігав у належному стані, а також ніс витрати, пов'язані з цього утриманням.

Статтею 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном i продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ним Кодексом. Згідно з ч. 2 цієї статті особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Суд зазначає, період володіння нерухомим майном до 01.01.2001 року враховується при визначенні терміну набувальної давності, що підтверджується i судовою практикою (постанова Вищого господарського суду України від 30.01.2007 року № 7/238).

У зв'язку з цим позивач набув право власності на вказані вище нежитлові приміщення за набувальною давністю.

У свою чергу, відповідач стверджує, що власником спірного майна е територіальна громада в особі Бериславської міської ради, яка набула таке право відповідно до рішення виконавчого комітету Бериславської міської ради від 27.02.2007 року № 21 "Про матеріали з питань будівництва та архітектури". Згідно з п.п. 5 п. 5 зазначеного рішення виконком Бериславської міської ради визнав за Бериславською міською радою право власності на нерухоме майно згідно переліку. На підставі зазначеного рішення Бериславською міською радою отримані свідоцтва про право власності на нерухоме майно а саме на:

-          нежитлове приміщення площею 33,0 м. кв. першого поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської' області;

-нежитлове приміщення площею 166,3 м. кв. цокольного поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

-нежитлове приміщення площею 136,8 м. кв. першого поверху будинку № 237 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

-          нежитлові приміщення першого поверху площею 97,6 кв. м. будинку № 237 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

-нежитлове приміщення банно-прального комплексу розташованого за адресою: Херсонська область , м. Берислав, вул. 1 Травня, 231.

В обґрунтування доводів про належність спірного майна Бериславській міській раді відповідач посилається на те, що таке право набуте на підставі рішення виконкому Бериславської міської ради народних депутатів Херсонської області № 49 від 03.05.1992 року "Про розмежування комунального майна, переданого у власність районної ради народних депутатів і власністю міської, селищної і сільських рад народних депутатів", рішення 18 сесії міськради 4 скликання від 27.02.2004 року № 203 "Про перелік об'єктів комунальної власності Бериславської міської територіальної громади станом на 01.02.2004 року", рішення 13 сесії 5 скликання Бериславської міської ради № 135 від 30.11.2006 року, рішення від 27.02.2004 № 203.

Також відповідач вказує, що між позивачем та Бериславською ЖЕК № 1 відносно спірного майна існують договірні відносини оренди, а саме: укладені договори оренди від 01.01.1996 року, 31.12.1996 року, 01.01.1997 року, 31.12.1997 року. За твердженням відповідачів ці відносини також підтверджуються рішенням господарського суду Херсонської області від 16.06.2004 року № 16/124.

Судом не приймаються до уваги зазначені вище доводи з наступних причин.

При вивченні змісту рішення № 49 від 03.05.1992 року судом встановлено, що спірні об'єкти в ньому (рішенні) не зазначені. В рішенні № 135 від 30.11.2006 року ці об'єкти також не відображені. Перелік спірних об'єктів з інформацією, яка ідентифікує спірні приміщення за місцем розташування був затверджений 27.02.2004 року відповідно до рішення № 203, тобто після передачі цих об'єктів позивачеві. Інших доказів в підтвердження свого права власності на спірне майно відповідачами суду не надано, як і не надано актів приймання-передачі, доказів будівництва чи введення в експлуатацію цих об'єктів.

21.08.2007 року № 03-17/547-010 Бериславська районна рада надала запит архівному відділу районної державної адміністрації про замовника на будівництво будинків 185 та 237 по вул. 1 Травня, а також про правовстановлюючі документи (державні акти на прийом в експлуатацію цих будинків, акти передачі цих будівель у власність райвиконкому або міськвиконкому). Отримавши відповідь архівної установи, Бериславська районна рада своїм листом від 23.08.2007 № 03-17/547-010 повідомила про те, що зазначені у зверненні документи відсутні в районній раді та архівному відділі районної державної адміністрації. В листі також зазначено, що нежитловий фонд в місті Бериславі в будинках по вул. 1 Травня, 185 та 1 Травня, 237 до районної ради не передавався та не приймався. Районною радою вищезазначений фонд до Бериславської міської ради не передавався.

Необґрунтованими є посилання відповідача на те, що відповідно до згаданих рішень разом з житловим фондом до комунальної власності передавалися і спірні нежитлові приміщення. Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української РСР до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Спростовуються також доводи відповідача відносно укладення договорів оренди спірного майна між позивачем та Бериславською ЖЕК № 1, оскільки рішенням господарського суду Херсонської області від 01.02.2008 року по справі № 10/396-ПД-07 встановлено, що договори оренди від 01.01.1996 року, 31.12.1996 року, 01.01.1997 року, 31.12.1997 року між вказаним учасниками процесу є неукладеними, а отже не породжують відносин з приводу оренди. Також в рішенні зазначено, що сторони не надали доказів виконання умов спірних договорів як з боку орендаря, так і з боку орендодавця; відсутні докази передачі нежитлових приміщень Бериславською ЖЕК № 1 позивачу; акти приймання-передачі відсутні, а також Бериславською ЖЕК № 1 не підтверджені повноваження щодо розпорядження спірним майном. Також не підтверджений факт внесення орендної плати позивачем за спірними договорами.

Відповідно до ст. 328 ЦК Україні право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки між сторонами виник та існує спір про право власності на спірні об'єкти нерухомого майна, ПСГАФ "Прогрес" звернулась з відповідним позовом до суду, про що свідчить наявність у провадженні справи № 2/250-ПН-07.

Та обставина, що відповідач здійснив дії щодо набуття та реєстрації за собою права власності на спірні об'єкти, які в дійсності йому не належать, свідчать лише про невизнання виконавчим комітетом такого ж права за позивачем. Відповідач в судовому засіданні не довів, а також за весь час не надав суду доказів того, що агрофірма "Прогрес" неправомірно заволоділа нерухомим майном, продовжує його утримувати без правових підстав тривалий час, використовує це майно не за цільовим призначенням, своїми діями порушує чиї - небуть права та охоронювані інтереси, в тому числі і територіальної громади.

На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ПСГАФ "Прогрес" є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Суд при цьому вважає безпідставне вилучення майна у його власника або користувача шляхом прийняття відповідного рішення виконавчим комітетом лише за тих обставин, що суб'єкт наділений власними повноваженнями та користується при цьому посиланням на інші рішення органів виконавчої влади.

У відповідності до положень ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам може належати право комунальної власності на рухоме і не рухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення. Однією з підстав для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктам права власності. Але це повинно здійснюватись лише у відповідності та в порядку, встановленому законом. У випадку, який є предметом спору по даній справі, відповідач діючі норми закону проігнорував, а також діяв з перевищенням своїх повноважень, що призвело до порушення ним прав позивача.

На підставі викладеного вищевказаних правових норм та керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

постановив:

1.Адміністративний позов приватної сільськогосподарської фірми "Прогрес" задовольнити.

2.Визнати нечинним рішення виконавчого комітету Беріславської міської ради Херсонської області від 27.02.2007р. № 21 "Про матеріали з питань будівництва та архітектури" в частині п. 1.4.,1.8.,1.18 Додатку "Перелік майна комунальної власності міської територіальної громади".

3. Постанову направити сторонам по справі.

Роз'яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.В.Скобєлкін

Дата підписання постанови 04.07.2008 року