ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.07.08                                                                                 Справа№ 9/96

Господарський суд Львівської області у складі судді Данко Л.С.

При секретарі Козак І.Б.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Ахтіар-С”, м. Севастополь,

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Гал-Євро-Контакт”, м. Львів,

Про стягнення 9494 грн. 11 коп., в т.ч. 7244 грн. 87 коп. основного боргу, 303 грн. 94 коп. пені, 1683 грн. 72 коп. інфляційних витрат, 261 грн. 58 коп. –відсотків річних та стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: не прибув,

Від відповідача: не прибув,

Суть спору: розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ахтіар-С”, м. Севастополь, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Гал-Євро-Контакт”, м. Львів, про стягнення 9494 грн. 11 коп., в т.ч. 7244 грн. 87 коп. основного боргу, 303 грн. 94 коп. пені, 1683 грн. 72 коп. інфляційних витрат, 261 грн. 58 коп. –відсотків річних та стягнення судових витрат.

Позивач в судове засідання не прибув, вимог ухвал суду від 17.06.2008р. та від 15.07.08р. , без поважних причин, не виконав, не подав документів, які дійсно необхідні для вирішення справи по суті та які, неодноразово, вимагалися ухвалами господарського суду.

Відповідач, в четверте, без поважних причин, в судове засідання повноважного представника не направив, відзиву на позовну заяву не надав, вимог ухвали суду – не виконав, про причини неприбуття представника в судове засідання суд, належним чином, не повідомив, не зважаючи про те, що був належним чином, 14.04.2008р. під розписку, повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією № 2877963, повторно в порядку передбаченому п. 3.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови ВГСУ від 10.12.2002р. № 75 –рекомендованою поштою.

Суд оглянув подані позивачем докази, оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Ахтіар-С”, м. Севастополь, без розгляду відповідно до пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

В ході дослідження та оцінки поданих позивачем до позовної заяви доказів ВСТАНОВЛЕНО:

Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем та Відповідачем 26.10.2004р. була укладена Угода поставки № 00082, а 04.10.2006р. договір № 163 на поставку непродуктових товарів, а саме: корм для котів і собак.

Відповідно до п. 1.1. Угоди поставки № 00082, яка укладена 26.10.04р. та була чинною до 31.12.2004р. (п. 5.3. угоди) постачальник зобов”язувався передати у власність покупцю товар на суму згідно накладних, відповідно до умов даної угоди, які сторони передбачили у п.п. 1.2., 1.3., 1.4.,1.5., 1.6., 2, 2.1. –2.7. цієї угоди.

Порядок розрахунків сторони передбачили у розділі 3 цієї угоди.

Так, у п. 3.2. угоди сторони передбачили, що оплата за продукцію проводиться у наступному порядку: - по факту поставки товару ( прописом) “1 р. в нед. за прод. т-р.”.

У п. 4.1 угоди поставки № 00082 передбачено, що при простроченні платежів, що передбачені п. 3.2. цієї угоди, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неплатежу за кожен день прострочки.

Згідно договору № 163 від 04.10.2006р., який укладено між тими самими сторонами, продавець зобов”язувався відпустити товар, а покупець прийняти і оплатити вартість товару за вільними договірними цінами, на умовах передбачених даним договором.

Умови поставки товару сторони, які уклали даний договір, передбачили у розділі 2 договору, а умови оплати за товар –у розділі 3 цього договору.

Так у пункті 3.1. договору сторони передбачили, що покупець проводить оплату за реалізований товар один раз в 14 календарних днів.

Відповідно до п. 5.1. цього договору сторони передбачили відповідальність сторін, що у разі порушення умов даного договору, винна сторона відшкодовує своєму контрагенту за цим договором всі збитки у відповідності з діючим законодавством.

Як зазначає позивач у позовній заяві, він свої зобов”язання за вказаними двома договорами: Угодою поставки № 00082 від 26.10.2004р. та договором № 163 від 04.09.2006р. ( перше речення мотивувальної частини позовної заяви, другий рядок: дослівно “ № 163 от 04.09.2006г.”) на поставку непродуктових товарів, виконав, перерахував відповідачу кошти на загальну суму 30805 грн. 93 коп.

В тай же час, Позивачем долучено до позовної заяви договір за № 163 від 04 жовтня 2006р. “04 октября 2006 г.”, договору за № 163 від 04.09.2006р. ( 04 сентября 2006г.) до позову –не долучено, в матеріалах справи договір від 04.09.2006р. –відсутній.

Виконання умов вищезазначених двох договорів Позивач підтверджує платіжними документами, які долучено до позовної заяви та вказує у позові, що відповідач поставив йому товар на загальну суму 23561 грн.06 коп., недопоставив позивачу продукції на загальну суму 7244 грн. 87 коп., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні були оглянуті платіжні документи, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а саме:

1)          платіжне доручення № 315 від 23 листопада 2004р., згідно якого, позивач перерахував відповідачу 4898 грн.02 коп. Призначення платежу: За продукти харчування згідно договору № 76 від 26.10.04р., в т.ч. ПДВ 816,34 грн. Проведено банком 24.11.2004р.;

2)          платіжне доручення № 466 від 06 грудня 2004р. на суму 2000,00 грн. Призначення платежу: За продукти харчування згідно договору № 76 від 26.10.04р., в т.ч. ПДВ 629,48 грн. Проведено банком 07.12.04р.;

3)          платіжне доручення № 576 від 15 грудня 2004р. на суму 1000,00 грн. Призначення платежу: За продукти харчування згідно договору № 76 від 26.10.04р., в т.ч. ПДВ 166,67 грн. Проведено банком 17.12.04р.

Оглянувши та дослідивши подані позивачем вищевказані платіжні документи, суд приходить до висновку, що вони є неналежними та недопустимими доказами у справі, відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, так як стосуються зовсім іншого договору, ніж ті, що є предметом спору у даній справі, а саме: договору № 76 від 26.10.04р., оплата вказаними вище платіжними документами проведена за договором № 76 від 26.10.04. - за продукти харчування, а не за непродуктові товари: корм для котів і собак.

Позивач, у позовній заяві зазначив та подав до позову два (2) договори: угоду за № 00082, яка підписана 26.10.04р. та договір № 163 від 04.10.2006р. на поставку непродовольчих товарів, а саме: корм для котів і собак.

Зазначені два договори не є договором за № 76 від 26.10.04р., який до позову позивачем не долучено і не надано цього договору на вимогу суду, угода № 00082 від 26.04.04р. та договір № 163 від 04.10.06р., і тим більше, корм для котів і собак - не є продуктами харчування, як про це зазначено у вказаних вище платіжних документах.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на виписки з банку, а саме:

1) від 28.03.2005р. на суму 2808,66 грн., у якій в розділі призначення платежу зазначено: За продукти харчування по договору № 125 від 01.01.05р. в т.ч. ПДВ 468,11 (мовою оригіналу:”За продукты питания по договору № 125 от 01.01.05…»).

2) у банківській виписці від 21.03.2005р. на суму 482,59 грн. - 1053, в розділі призначення платежу вказано: За продукти харчування по договору № 125 від 01.01.05р. (мовою оригіналу: ”За продукты питания по договору № 125 от 01.01.05…»),

3) у банківській виписці (дата не читається) за 2005р. на суму 59,07 грн. –2038: призначення платежу: За продукти харчування по договору № 125 від 01.01.05р. в т.ч. ПДВ ;

4) у банківській виписці від 20.05.2005р. на суму 1154,13 грн. - 1944: призначення платежу: За продукти харчування по договору № 125 від 01.01.05р. в т.ч. ПДВ;

5) у банківській виписці від 03.08.2005р. на суму 213,21 грн. - 3920: призначення платежу: За продукти харчування по договору № 125 від 01.01.05р. в т.ч. ПДВ;

6) у банківській виписці (дата не читається) за 2005р. на суму 377,90 грн. - 3692: призначення платежу: За продукти харчування по договору № 125 від 01.01.05р. в т.ч. ПДВ;

7) у банківській виписці від ___.08.2005р. на суму 1926,57 грн. - 4291: призначення платежу: За продукти харчування по договору № 125 від 01.01.05р. в т.ч. ПДВ;

8) у банківській виписці від 28.10.2005р. на суму 2103,79 грн. - 5883: призначення платежу: «За продукти харчування по договору № 125 від 01.01.05р. в т.ч. ПДВ.».

Зазначені вище банківські виписки не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі, так як стосуються зовсім іншого договору, а саме: договору № 125 від 01.01.2005р., за яким відбувалася поставка продуктів харчування, а не за непродуктові товари: корм для котів та собак.

Договір за № 125 від 01.01.2005р. –не є предметом спору у даній справі.

Судом надано оцінку банківських виписок, долучених позивачем до позовної заяви на підтвердження позовних вимог: від 16.11.2005р. на суму 479,38 грн., від 09.03.2006р. на суму 890,82 грн., від 28.07.2006р. на суму 2075,00 грн., від 23.08.2006р. на суму 337,23 грн. та від 29.08.2006р. на суму 10000,00 грн., у яких, в розділі: Призначення платежу: зазначено: «За непродтовары согласно договора 82 от 26.10.04г.», всього на загальну суму 13782,00 грн.

Позивачем до позовної заяви додано Угоду за № 00082, яка підписана 26.10.2004р., термін дії угоди до 31.12.2004р. ( п. 5.3. угоди), а згідно пункту 5.4. угоди, у випадку, якщо кожна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за один місяць до його закінчення, дана угода вважається пролонгованою на один рік.

В позовній заяві відсутні будь-які посилання на те, чи була зазначена угода пролонгована після закінчення строку на який її було укладено, чи є чинною вона на час звернення позивача з позовом до господарського суду, виходячи з пунктів 5.3. та 5.4. угоди, термін дії повинен був би закінчитися 31.12.2005 року.

В банківських виписках від 16.11.2005р. на суму 479,38 грн., від 09.03.2006р. на суму 890,82 грн., від 28.07.2006р. на суму 2075,00 грн., від 23.08.2006р. на суму 337,23 грн. та від 29.08.2006р. на суму 10000,00 грн., йдеться про договір № 82 від 26.10.04р., у позовній заяві позивач вказує договір № 82 від 26.10.04р., в той час, як до позову долучено угоду поставки за № 00082.

У позові відсутні будь-які пояснення, чи/або обгрунтування, що угода № 00082, яка долучена до позову та угода за № 82, копія якої відсутня в матеріалах справи, є одним і тим самим документом.

Щодо договору за № 163 від 04.09.2006р., то позивачем не додано до позову як самого договору від 04.09.06р. за вказаним номером, так і жодних доказів про виконання ним умов цього договору та заборгованість відповідача за цим договором.

Виходячи із вищенаведеного, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення між сторонами договорів № 82 від 26.10.2004р. і № 163 від 04.09.2006р., так і не доведено оплати позивачем за вищевказаними договорами, на які посилається позивач у позовній заяві, подання (надсилання) документів –судом було визнано обов”язковим ( ухвала суду від 15.07.08р. та від 17.06.08р.).

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами, відповідно до статті 34 ГПК України.

Судові витрати, при залишенні позовної заяви без розгляду відповідно до п. 5 частини 1 статті 81 ГПК України –не повертаються позивачеві (стаття 47 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, п. 5 статті 81, ст. 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву без розгляду.

Суддя                                                                                           Данко Л.С.