ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2008 р.

№ 44/248пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О.,- головуючого,

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ “ЛЕГО”

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 31.01.2008 року

у справі господарського суду

Донецької області

за позовом

ТОВ “ЛЕГО”

до

Управління міського майна Маріупольської міської ради,

ТОВ “СП Конкріт Строй”

3-тя особа

про

Маріупольська міська рада

визнання недійсним договору на довгострокову оренду нежитлового приміщення від 30.03.2007 р.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з’явився,

- відповідача:

Оганджанян В.С.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року ТОВ “ЛЕГО” звернулось до господарського суду з позовом до Управління міського майна Маріупольської міської ради та ТОВ “СП Конкріт Строй” про визнання недійсним договору на довгострокову оренду нежитлового приміщення від 30.03.2007 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.10.2007 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.01.2008 року рішення місцевого господарського суду від 18.10.2007 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ТОВ “ЛЕГО” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.01.2008 року та рішення господарського суду Донецької області від 18.10.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог законодавства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що договір оренди підземного переходу від 30.03.2007 року, укладений у належній формі, підписаний повноважними представниками орендаря і орендодавця та за своїм змістом законодавству не суперечить. Вказаний договір укладено за результатами конкурсу, які ніким не оспорені та у встановленому законом порядку недійсними не визнавались. Посилання позивача на недодержання визначеного протоколом конкурсної комісії строку укладення договору оренди є юридично неспроможними, оскільки лише ця обставина не може тягнути недійсність правочину, укладеного без порушень чинного законодавства.

Орендодавцем за договором оренди від 19.02.1993 р., на який посилається позивач, виступало Державне комунальне дорожньо-експлуатаційне управління м. Маріуполя. Згідно до довідки єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, серія АА № 931157, вказане підприємство припинило свою діяльність 18.07.2006 р. за судовим рішення про визнання його банкрутом. Припинення юридичної особи, з якою позивач перебував у орендних відносинах, відбулось у формі ліквідації.

В силу ч. 2 ст. 781 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", ліквідація юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем, є безумовною підставою для припинення орендного договору.

Враховуючи зазначені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку про те, що договір оренди підземного переходу, укладений з позивачем, припинив свою дію.

18.07.2006 року даний факт встановлено і рішенням господарського суду Донецької області від 15.02.2006 року у справі № 32/199пн, яке набрало законної сили.

Таким чином, на день укладання орендного договору з Товариством з обмеженою відповідальністю „СП Конкріт Строй" позивач не мав ніяких майнових прав на підземний перехід, тому спірний договір прав і законних інтересів позивача не порушує.

На підставі вищевикладеного, оскаржувана постанова Донецького апеляційного господарського суду від 31.01.2008 року є законною та обґрунтованою, а тому судова колегія не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.01.2008 року у справі № 44/248пн залишити без змін.

Головуючий, суддя Н. Кочерова

Судді: В. Рибак

М. Черкащенко