ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

01.07.08
Справа №  17/100-08

За позовом      Приватного підприємця ОСОБА_1

до відповідачів: 1.
Білоцерківського державного аграрного університету

2. Товариства з обмеженою відповідальністю
“Тіпіко”

треті особи:
1. Регіональне відділення Фонду державного майна України

по Черкаській
області

2. Міністерство аграрної політики
України

про                      визнання недійсним і скасування договору

Суддя  В.Г. Суховий

Представники: згідно
з протоколом судового засідання

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Приватного підприємця ОСОБА_1 (далі -Позивач) до
Білоцерківського державного аграрного університету (далі -Відповідач-1),  Товариства з обмеженою відповідальністю
“Тіпіко” (відповідач-2), треті особи: 1. Золотоніський державний технікум
ветеринарної медицини Білоцерківського державного аграрного університету, 2.
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про
визнання недійсним і скасування договору про спільну діяльність від
10.12.2007р.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 25.02.2008р. порушено провадження у справі та призначено
до розгляду.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги тим, що позивач звернувся до Золотоніського державного технікуму
ветеринарної медицини Білоцерківського державного аграрного університету з
пропозицією про співпрацю, де одним із пунктів було отримання позивачем в
оренду 1-го та 2-го поверхів приміщення колишнього гуртожитку № 2
Золотоніського державного технікуму ветеринарної медицини, про що між сторонами
було підписано попередній договір від 27.07.2007р. та протокол “Про наміри”.
Однак, ігноруючи права позивача як потенційного орендаря між Білоцерківським
державним аграрним університетом та ТОВ “Тіпіко” було укладено договір про
спільну діяльність від 10.12.2007р., пункт 4.2 якого передбачає надання у
користування (оренду) ТОВ “Тіпіко” строком на 5 років 1-го та 2-го поверхів
приміщення колишнього гуртожитку № 2 Золотоніського державного технікуму
ветеринарної медицини.

Позивач вважає, що даний Договір
про спільну діяльність від 10.12.2007р. є незаконний та відповідно до вимог ст.
215 ЦК України має бути визнаний судом недійсним і підлягає скасуванню,
оскільки при його укладанні було грубо порушено вимоги ч.ч. 1, 2, 4 ст. 203 ЦК
України. А саме, зміст даного Договору суперечить визначеним главою 77 ЦК
України поняттям спільної діяльності, даний Договір був укладений не на
конкурсних засадах, відповідачами було порушено порядок укладання даного
договору. Правочин вчинено без додержання нотаріальної форми та без державної
реєстрації згідно зі ст.ст. 793 і 794 ЦК України. Крім того, сторонами при
укладанні оспорюваного договору не було дотримано істотних умов, які необхідні
для договору оренди державного майна, тому спірний договір є недійсним та
неукладеним і підлягає скасуванню.

Білоцерківський державний аграрний
університет (відповідач-1) у відзиві на позовну заяву (а.с. 31) позовні вимоги
не визнає, посилаючись на те, що укладений Договір про спільну діяльність від
10.12.2007р. не підпадає під дію Закону України “Про оренду державного та
комунального майна”, а регулюється Законом України “Про управління об'єктами
державної власності”.

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Тіпіко” (відповідач-2) у своєму відзиві (а.с. 37) позовні
вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог,
посилаючись на те, що Договір про спільну діяльність від 10.12.2007р. був
укладений за результатами відповідного звернення ТОВ “Тіпіко” з пропозиціями
щодо використання визначеного майна. Крім того, на підставі ст.ст. 6, 627, 628
ЦК України сторони мають право вільного вибору предмета договору, який не
суперечить законам України. Крім того, Договір про спільну діяльність від
10.12.2007р. погоджений в юридичному департаменті Міністерства аграрної
політики України.

Ухвалою суду від 16.04.2008р.
залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство аграрної політики
України.

Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Черкаській області подано пояснення № 71-08-1377
від 16.04.2008р. (а.с. 117), в якому Фонд зазначив, що 15.11.2007р. до
регіонального відділення звернувся Приватний підприємець ОСОБА_1 з заявою про
надання в оренду приміщення площею близько 2100 кв. м. Міністерством аграрної
політики від 21.11.2007р. № 37-79-15/18514 був наданий дозвіл на передачу в
оренду на конкурсних умовах державного майна 1-го та 2-го поверхів колишнього
приміщення гуртожитку загальною площею 761 кв. м., що обліковується на балансі
Золотоніського державного технікуму ветеринарної медицини та який відкликаний листом
Міністерства аграрної політики України від 23.11.2007р. № 37-79-15/1851. Станом
на 15.04.2008р. від Міністерства аграрної політики на адресу регіонального
відділення погодження про передачу в оренду на конкурсних умовах державного
майна (спірного об'єкта оренди) не надходило. Крім того, Фонд у вищезазначених
поясненнях просить розглядати справу без участі представника регіонального
відділення.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що Золотоніський державний технікум ветеринарної медицини
Білоцерківського державного аграрного університету був залучений до участі у
справі як третя особа помилково, оскільки згідно з Довідкою головного
міжрегіонального управління статистики у м. Києві та Положенням про
відокремлений структурний підрозділ Золотоніського державного технікуму
ветеринарної медицини Білоцерківського державного аграрного університету
названий технікум не є юридичною особою, а тому не може бути учасником (третьою
особою) господарського спору.

У зв'язку з неявкою в судові
засідання представників третіх осіб, необхідністю витребування додаткових
доказів, та клопотанням про перенесення слухання, розгляд справи неодноразово
відкладався.

01.07.2008р. в судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-1 -  в судовому засіданні проти позову заперечив з
підстав викладених у поданому відзиві на позовну заяву.

Відповідачем-2 - ТОВ “Тіпіко”
подано клопотання (Вх. № 11620 від 01.07.2008р.) про перенесення судового
розгляду у зв'язку з хворобою представника та призначення розгляду справи не
раніше 01.08.2008р. Представник позивача проти даного клопотання заперечив,
пославшись на затягування відповідачем-2 слухання справи. Інші учасники
судового розгляду послалися на розсуд суду. Судом відхилено  клопотання ТОВ “Тіпіко” з урахуванням того,
що ним надано суду заперечення та відповідні докази.

Представником Міністерства аграрної
політики подано пояснення № 31-4/570 від 27.06.2008р., відповідно до яких
вважає, що позовні вимоги позивача  є
безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-1 та
третьої особи, суд  в с т а н о в и в:

Білоцерківським державним аграрним
університетом та Товариством з обмеженою відповідальністю “Тіпіко” 10 грудня
2007 року підписано договір про спільну діяльність (далі -Договір, а.с. 10-11).

Відповідно до умов даного Договору
(п.1.1) сторони за цим договором зобов'язуються шляхом об'єднання своїх внесків
спільно діяти без створення юридичної особи з метою покращення
матеріально-технічної бази технікуму для проведення навчально-наукової роботи,
що полягає у наступному: реконструкція 3-4 поверхів нежитлового приміщення
(колишнього гуртожитку Золотоніського державного технікуму ветеринарної
медицини Білоцерківського ДАУ) в м. Золотоноша, вул. Шевченка, 173 для
використання їх як навчальні аудиторії з окремим входом; проведення благоустрою
прилеглої території; побудова міні-котельні.

Згідно з п.3 Договору ТОВ “Тіпіко”
зобов'язується:

-          у терміни зазначені в поетапному
плані ремонтно-будівельних робіт (додаток               № 1) за власний рахунок
приступити до реконструкції 3 -4 поверхів нежитлового приміщення Золотоніського
технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського ДАУ в м. Золотоноша, вул.
Шевченка, 173, благоустрою прилеглої території та облаштування міні-котельні;

-          у плані робіт можуть вноситися зміни,
доповнення та уточнення в порядку, що визначається даним Договором;

-          щоквартально та після закінчення
кожного етапу реконструкції будівлі надавати Стороні-2 інформацію про це;

-          всі фінансові операції по сумісній
діяльності сторін здійснюються ТОВ “Тіпіко”;

-          має право залучати для виконання
своїх зобов'язань за даним Договором третіх осіб, беручи на себе
відповідальність перед Білоцерківським державним аграрним університетом за їхні
дії.

Пунктами 4.1 -4.4 передбачено, що
Білоцерківський державний аграрний університет зобов'язується:

-          після підписання даного Договору на
протязі 10 днів надати необхідні документи на підключення нежитлового
приміщення  до інженерних мереж, систем
водо-, тепло-, та енергопостачання та безперешкодний доступ до даного
приміщення;

-          надати ТОВ “Тіпіко” у користування 1
і 2 поверхи вищезазначеного приміщення строком на 5 років;

-          підписувати акти виконаних робіт
згідно поетапного плану ремонтно-будівельних робіт (додаток № 1);

-          має право здійснювати контроль за
діяльністю ТОВ “Тіпіко” в рамках даного договору шляхом перевірки
бухгалтерських та інших документів останньої.

Відповідно до п.п 14.1 та 14.2
Договору, до даного договору додається: додаток             № 1 Поетапний план ремонтно-будівельних
робіт. Додатки до даного Договору складають його невід'ємну частину.

Однак, доданий додаток № 1 до
Договору (а.с. 11 оборот) підписаний лише однією стороною, а саме ТОВ “Тіпіко”,
у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що додаток № 1 до Договору не можна
вважати погодженим сторонами Договору.

Доказів того, що сторони здійснили
свої внески або вчинили інші дії на виконання умов зазначеного Договору
представники сторін суду не надали.

Згідно зі ст. 1130 ЦК України
вбачається, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники)
зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення
певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися
на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

Відповідно до ст. 1132 ЦК України
за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання
об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або
досягнення іншої мети.

Згідно зі ст. 1133 ЦК України
вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність
(спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші
знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Вклади
учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору
простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника
провадиться за погодженням між учасниками.

Пунктом 1.1 Договору сторони
зазначили, що вони за цим договором зобов'язуються шляхом об'єднання своїх
внесків спільно діяти без створення юридичної особи.

Пунктом 6 Договору “внески і частки
сторін” сторони визначили, що внесок ТОВ “Тіпіко” -грошові кошти, вкладені в
реконструкцію 3 -4 поверхів нежитлового приміщення колишнього гуртожитку Золотоніського
технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського ДАУ в м. Золотоноша, вул.
Шевченка, 173, облаштування міні-котельні, благоустрою прилеглої території.
Частка ТОВ “Тіпіко” складає 50%.

Внесок Білоцерківського державного
аграрного університету -надання у користування 1-го та 2-го поверхів
нежитлового приміщення колишнього гуртожитку Золотоніського технікуму
ветеринарної медицини Білоцерківського ДАУ в м. Золотоноша, вул. Шевченка, 173.
Правовий статус майна наданого у користування залишається незмінний -державне
майно. Частка Білоцерківського ДАУ складає 50%.

З аналізу наведених норм закону та
умов Договору про спільну діяльність від 10.12.2007р.  вбачається, що даний Договір не може
вважатися договором про спільну діяльність, виходячи з такого.

Згідно з розділом 1 Договору
сторони визначили його предмет (п. 1.1 Договору): “…. спільно діяти …. з метою
покращення матеріально-технічної бази технікуму для проведення
навчально-наукової роботи, що полягає в наступному:

1.1.1          реконструкція 3-4 поверхів
нежитлового приміщення (колишнього гуртожитку Золотоніського державного
технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського ДАУ) в м. Золотоноша, вул.
Шевченка, 173 для використання їх як навчальні аудиторії з окремим входом;

1.1.2          проведення благоустрою прилеглої
території;

1.1.3          побудова міні-котельні.”

Водночас, згідно з п. 4.2 даного
Договору сторона-2 (Білоцерківський ДАУ) зобов'язується надати стороні-1 (ТОВ
“Тіпіко”) у користування 1-2 поверхи вищезазначеного приміщення строком на 5
років, що не входить до предмету даного договору.

З умов зазначеного договору
вбачається, що він містить елементи двох видів договорів: договору оренди
державного майна (п. 4.2 Договору - Білоцерківський ДАУ зобов'язується надати
ТОВ “Тіпіко” у користування 1-й і 2-й поверхи вищезазначеного приміщення
строком на 5 років) та договору будівельного підряду (п. 3.1 Договору - ТОВ
“Тіпіко” зобов'язується за власний рахунок приступити до реконструкції 3 -4
поверхів нежитлового приміщення, здійснити благоустрій території та
облаштування міні-котельні).

Наведене свідчить про те, що
сторони, укладаючи договір про спільну діяльність мали на увазі виникнення
інших правовідносин, а саме оренду ТОВ “Тіпіко”
1-го і             2-го поверху
гуртожитку та реконструкцію ним 3 -4 поверхів та підрядні роботи.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який
вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді
вчинили.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що Договір про спільну діяльність від 10.12.2007р. укладений між
Білоцерківським державним аграрним університетом та ТОВ “Тіпіко” є удаваною
угодою, у зв'язку з чим до цього договору слід застосувати норми, які регулюють
оренду державного майна та будівельний підряд.

Згідно з ч.1 ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення
господарської діяльності.

У ч.6 ст. 283 ГК України зазначено,
що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Закон України “Про оренду
державного та комунального майна” (далі - Закон) регулює, зокрема,
організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних
підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить
Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі -
підприємства), їх структурних підрозділів.

Білоцерківський державний аграрний
університет є державним, тому на відносини пов'язані з передачею в оренду
(користування) його майна поширюється дія названого закону та інших норм
законодавства, що регулюють оренду державного майна.

Матеріали справи свідчать, що
Білоцерківським державним аграрним університетом не дотримано вимог названого
Закону щодо порядку укладення договору оренди 1 і 2 поверхів колишнього
гуртожитку.

Крім того, у ст. 118 Закону України
“Про державний бюджет України на 2007 рік” (в редакції, чинній на час укладення
спірного Договору) встановлено, що у 2007 році передача в оренду державного та
комунального майна здійснюється виключно на конкурсних засадах. Орендна плата
за державне та комунальне майно визначається відповідно до її ринкової вартості
у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, передача в користування
приміщень 1 і 2 поверхів колишнього гуртожитку ТОВ “Тіпіко” не на конкурсних
засадах, суперечить вимогам ст. 118 названого Закону, до того ж за наявності
другого претендента -фізичної особи підприємця ОСОБА_1., що порушує його право
на участь у відповідному конкурсі.

Водночас, позивач посилається на
те, що спірний Договір (правочин) вчинено без додержання нотаріальної форми та
без його державної реєстрації.

Доказів нотаріального посвідчення
спірного Договору і його державної реєстрації відповідачі суду не надали.

В судовому засіданні представники
відповідачів пояснили, що даний Договір про спільну діяльність не підлягає
обов'язковому нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Суд не може з цим погодитися,
враховуючи таке.

Згідно з ч.2 ст. 793 ЦК України
договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини)
строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Також згідно зі ст. 794 ЦК України
договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини),
укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

З п. 4.2 спірного Договору
вбачається, що приміщення 1 і 2 поверхів колишнього гуртожитку, які є частиною
капітальної споруди, передаються у користування строком на 5 років, а тому
відповідно до вимог ст. 793 і 794 ЦК України такий договір потребує
нотаріального посвідчення і підлягає державній реєстрації.

Згідно з ч.3 ст. 640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є
укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а
в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації -з
моменту державної реєстрації.

Правочин, який підлягає державній
реєстрації, вважається вчиненим лише з моменту його державної реєстрації ( ч.1
ст. 210 ЦК України).

При недотриманні вимоги стосовно
реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом
обов'язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже не має юридичної
сили і не може породжувати для його суб'єктів бажаного правового результату і
відповідних прав.

Аналіз змісту ст. 210 ЦК України
дає змогу дійти висновку, що цивільні права і обов'язки у сторін такого
правочину можуть виникати тільки з моменту його реєстрації.

Відповідно до ч.2 і 3 ст. 180 ГК
України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних
умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів
даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути
досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у
будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно зі ч.1 ст. 284 ГК України
істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна
плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних
відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або
викупу.

Перелік істотних умов договору
оренди державного майна зазначено також у                            ст. 10 Закону
України “Про оренду державного та комунального майна”.

Однак, з аналізу Договору про
спільну діяльність від 10.12.2007р. вбачається, що сторони не досягли згоди
щодо істотних умов договору оренди, зокрема щодо вартості майна з урахуванням
її індексації, порядку використання амортизаційних відрахувань, відновлення
орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до п.8 ст. 181 ГК
України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов
господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не
відбувся).

Що ж стосується спірного Договору в
частині відносин будівельного підряду, то суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 875 ЦК України за
договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва,
капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств,
будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням
об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Підрядник зобов'язаний здійснювати
будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної
документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до
робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний
виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі
(проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором
будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад
і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із
сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію (ст. 877 ЦК України).

Отже, чинне законодавство
встановлює одну з таких істотних умов договору будівельного підряду як
проектно-кошторисна документація.

Однак, проектно-кошторисна
документація до Договору про спільну діяльність від 10.12.2007р., яка повинна
визначати обсяг і зміст робіт, а також їх ціну,
- відсутня.

Додаток № 1 до спірного Договору,
як вже було зазначено, сторонами не узгоджено.

Тому не можна вважати, що між
сторонами укладено договір в частині відносин будівельного підряду.

Таким чином, оскільки сторонами
спірного договору не дотримано вимог ст. 180 ГК України, згідно якої договір
вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов (аналогічна норма міститься у ст. 638 ЦК України), вимог ст. 640
і 210 ЦК України, що передбачають нотаріальне посвідчення та державну
реєстрацію окремих договорів, слід дійти висновку, що спірний Договір від
10.12.2007 є неукладеним, а тому не породжує будь-яких цивільних прав та
обов'язків для сторін такого договору.

За таких обставин вимога про
визнання недійсним Договору про спільну діяльність від 10.12.2007р. не може
бути задоволена, оскільки не можна визнати недійсним правочин, якого не існує.

Така позиція відповідає постанові
Верховного Суду України від 09.10.2007р. у справі № 20-12/070.

Що ж до вимог в частині скасування
спірного Договору, то така вимога також не підлягає задоволенню, оскільки не
відповідає способам захисту, передбаченим законом, зокрема ст. 16 ЦК України та
ст. 20 ГК України.

З урахуванням наведеного позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 49 ГПК України
судові (господарські) витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И
В:

У позові відмовити повністю.

Суддя