ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.08 Справа № 6/302д/08

Суддя Місюра Л.С.

За позовом           Приватного підприємства “Сокол” селище Семенівка Мелітопольського району Запорізької області

До          Акціонерного банку “Металург” м. Запоріжжя

Про визнання недійним кредитного договору

Суддя                    Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача:          не з’явився

Від відповідача:          Хільченко С.С. –дор. № 10/008-90 від 06.05.2008р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства “Сокол” селище Семенівка Мелітопольського району Запорізької області до Акціонерного банку “Металург” м. Запоріжжя про визнання недійним кредитного договору, суддя

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить визнати недійсним, укладений між позивачем та відповідачем, кредитний договір № 32-21-05/009 від 11.05.2005р., на підставі ст. ст. 6, 626, 627, 651, 1048, 1054 ЦК України, ст. 207 ГК України.

Розгляд справи відкладався, в зв’язку з неявкою позивача, та за його клопотанням.

Ухвалою в. о. голови господарського суду Запорізької області від 07.07.2008 г., строк розгляду спору продовжений на один місяць.

28.08.2008р. розгляд справи продовжено та прийнято рішення.

Позивач, повідомлений про місце, день та час розгляду справи, в порядку, передбаченому ГПК України, в судові засідання двічі не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав, в зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України.

Відповідач позов не визнав посилаючись на те, що договір відповідає діючому законодавству, всі пункті та умови договору, були узгоджені сторонами в двосторонньому порядку. В двосторонньому порядку був узгоджений і розмір відсотків за користування кредитом та порядок його зміни. Підстави для визнання договору недійсним відсутні. Просить позивачу в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суддя вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

11.05.05 року між АБ “Металург” та Приватним підприємством “Сокол” був укладений кредитний договір № 32-21-05/009-К (далі –договір).

Відповідно до умов вказаного договору і додаткових угод до нього позивачу було надано відновлювану кредитну лінію у розмірі 2 500 000 (два мільйони п'ятсот тисяч) гривень на термін по 20 квітня 2006 року включно, про що свідчать копії меморіальних ордерів.

Позивач в позовній заяві зазначає, що сторони договору не погодили належним чином розмір та порядок нарахування відсотків в кредитному договорі, відповідно не погодили суттєву умову кредитного договору, а також те, що вказаний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків і не відповідає принципам цивільного права України.

Такі твердження позивача є хибними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Дії позивача по фактичному прийняттю кредитних коштів, їх використанню та сплаті процентів за їх користування (тобто здійснення позивачем фактичних дій по виконанню кредитного договору) свідчать про реальний намір позивача укласти кредитний договір, про фактичну його згоду зі всіма суттєвими умовами кредитного договору , та про реальне бажання наступу всіх правових та фактичних наслідків від укладання такого кредитного договору.

Аналогічність даних висновків про фактичне прийняття умов та виконання стороною укладеного договору, що, в свою чергу свідчить про визнання позивачем правової дійсності цього договору, підтверджується також статтями 241, 642 Цивільного кодексу України, 181 Господарського кодексу України.

Позивач та відповідач, в двосторонньому порядку, передбачили в договорі пункт 4.2. в наступній редакції: “Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 22 % (двадцять два відсотка) річних... “Розмір відсоткової ставки за кредитним договором може змінюватися у порядку, передбаченому цим договором. У разі зміни розміру відсоткової ставки, відсотки за новою ставкою нараховуються з дня, наступного за днем укладання додаткової угоди, або закінчення строку для погашення заборгованості за кредитним договором, або настання події, з якою умови цього договору пов'язують зміну відсоткової ставки”.

Відповідно до п. 2.2.2. договору Банк вправі вимагати збільшення відсоткової ставки за цим договором у разі зміни облікової ставки Національного банку України, або рівня інфляції в Україні, або законодавства про оподаткування, або кон'юнктури ринку кредитних ресурсів, або збільшення вартості кредитних ресурсів, або погіршення фінансового стану позичальника, визначеного за методикою банку, в порівнянні з фінансовим станом Позичальника до видачі йому кредиту, або не виконання Позичальником зобов'язань, передбачених п. 3.1.4. договору.

Крім того, п. 3.1.5. договору передбачено, що протягом 5 робочих днів з моменту отримання вимоги Банку про збільшення відсоткової ставки у відповідності з п. 2.2.2. договору погасити Банку суму кредиту, відсотків та інших платежів за договором, якщо позичальник не згоден з такими змінами. При непогашенні заборгованості за кредитним договором у цей термін Позичальник вважається згодним із зміною розміру відсоткової ставки.

Відсоткова ставка по кредитному договору неодноразово змінювалась, про що свідчать укладені з позивачем додаткові угоди. Позивачем не було здійснено дострокового погашення кредиту та відсотків за договором, факт укладення додаткових угод свідчить про те, що позивач згоден із зміною розміру відсоткової ставки.

Таким чином, твердження позивача про те, що сторони не погодили суттєві умови кредитного договору є абсолютно неправомірним, та таким, що не відповідає дійсності.

Таким чином, в двосторонньому порядку був узгоджений розмір відсотків за користування кредитом та порядок його зміни.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Більш того, на момент укладення кредитного договору позивач був повністю згодний з тим обсягом прав та обов'язків, які декларувались сторонами в кредитному договорі, що підтверджується підписанням договору та фактичним його виконанням .

В разі незгоди позивача та/або його непогодження будь-яких умов кредитного договору, позивач мав повне право не укладати кредитний договір, а в разі його укладання - відмовитись від прийняття кредитних коштів відповідача та заявити про свій намір припинити дію кредитного договору.

Згідно статті 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Спірний договір передбачає права та обов’язки обох сторін.

Згідно статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання позивача на другу частину статті 651 ГК України не обґрунтовано, оскільки позивач не звертався до відповідача з пропозицією, та в суд з позовом про внесення змін в договір, або про розірвання договору.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором встановлений іншій розмір процентів. Тобто законодавство не заперечує проти встановлення сторонами іншого розміру процентів.

Згідно зі статтею 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статей 1054, 1048 ЦК України, розмір та порядок нарахування відсотків є суттєвою умовою договору та встановлюються договором.

Позивач та відповідач встановили в договорі розмір процентів. Договором розмір та порядок нарахування процентів в сторону збільшення відбувається за волевиявленням обох сторін.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, спірний договір відповідає діючому законодавству , а тому не має підстав для визнання його недійсним.

За таких обставин, вимоги позивача не обґрунтовані.

Судові витрати покладаються на позивача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 –49, 75, 82 –85 ГПК України, суддя

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Суддя Л.С. Місюра

Рішення підписано та передано на відправку: 28.08.2008р.