ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 23/92

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. –головуючий-доповідач,

Коваленко В.М.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста»

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.02.2008

у справі

господарського суду

№ 23/92

Дніпропетровської області

за заявою

товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста»

до

відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля»

про

стягнення 43153,52 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача

Москаленко О.С. (дов. від 18.01.2008)

від відповідача

Аксінін В.М. (дов. від 20.12.2007)

ВСТАНОВИВ :

товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста»(далі –позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля»(далі –відповідач) про стягнення 43153,52 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2003 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 40666,67 грн., пені в сумі 1941,59 грн., держмито в сумі 426,08 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. та на виконання рішення було видано наказ від 05.05.2003 №23/92.

16.10.2007 відповідач звернувся до суду у порядку статті 117 Господарського процесуального кодексу України із заявою від 05.10.2007 №8/7362, в якій просив визнати наказ господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2003 №23/92 про стягнення боргу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2007 в задоволені заяви відповідача відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 апеляційну скаргу відповідача задоволено, ухвалу суду першої інстанції від 05.11.2007 скасовано, визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2003 №23/92 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати зазначену постанову суду апеляції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон), статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», статті 117 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, проте що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Положення частини 4 цієї статті узгоджуються з положеннями пункту 4 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

В силу частин першої та другої статті 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2003 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 40666,67 грн., пені в сумі 1941,59 грн., держмито в сумі 426,08 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. та на виконання рішення було видано наказ від 05.05.2003 №23/92.

Державним виконавцем Павлоградського міського ВДВС Павлоградського МУЮ в Дніпропетровській області 23.05.2003 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за наказом суду від 05.05.2003 №23/92.

04.01.2005 прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 8 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки було встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2004 порушено провадження у справі №Б26/96/04 про банкрутство відповідача (т.1 а.с. 52). Матеріали справи не містять інформації щодо поновлення виконавчого провадження.

11.01.2005 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідача (т.1 а.с. 77), про що було опубліковано оголошення у газеті «Голос України»від 24.09.2005 № 181; протягом 30 днів з моменту опублікування названого оголошення позивач у справі - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста»не звернулося в установленому порядку із заявою з вимогами до боржника –відповідача та відповідно не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою суду від 31.07.2006 у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» (т.1 а.с. 54-69).

04.01.2005 прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 8 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки було встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2005 порушено провадження у справі №Б26/7/05 про банкрутство відповідача (т.2 а.с. 8).

Вимоги позивача підтверджені рішенням суду у даній справі і виникли до 11.01.2005, тобто до дня порушення провадження у справі про банкрутство відповідача № Б26/7/05, а тому є конкурсними за своєю правовою природою.

Наявність судового рішення та наказу про його виконання не звільняло позивача у справі від обов'язку звернення з заявою про визнання його вимог до відповідача у справі про банкрутство відповідача №Б/26/7/05, тому відповідні вимоги позивача вважаються погашеними на підставі частини 2 статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що відповідно до положень частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, 4 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»є підставою для закінчення виконавчого провадження. З такою правовою позицією погодився Верховний Суд України у Постанові №07/235 від 18.09.2007 у справі №3/332.

Враховуючи викладене, колегія Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування постанови суду апеляційної інстанції від 05.02.2008року, а доводи скаржника вважає такими, що не спростовують висновків апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Іста»залишити без задоволення.

2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 залишити без змін.

Головуючий Л. Катеринчук

Судді                                                                        В. Коваленко

Н. Ткаченко