ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.09.2008                                                              Справа № 17/2

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г у відкритому судовому засіданні за участю представників:

позивача –Хом’як О.Г., представник за довіреністю;

відповідача –Арендаш В.П., начальник відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції, Янович С.П., представник за довіреністю

розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Світлана”, с. Підберізці Пустомитівського району Львівської області до відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, м. Свалява про стягнення збитків на суму 15493,80 грн. завданих позивачеві внаслідок невиконання рішення суду

Позивач звернувся з наведеними позовними вимогами, а представник його в ході судового розгляду наполягає на їх задоволенні, оскільки відповідач на протязі з листопада 1999 року не виконав наказу господарського суду Закарпатської області від 22.09.99р. виданого на примусове виконання рішення цього ж суду у справі № 10/117 про стягнення з приватного підприємця Гуштан Г.Г. присудженої суми 15493,80 грн.

Позивач наполягає на стягненні позовної суми, яку вважає сумою завданих йому відповідачем збитків, оскільки грошові кошти від здійснення виконавчого провадження могли бути реально одержані позивачем за звичайних обставин, якби його право не було порушено, та посилається при цьому на приписи Цивільного та Господарського кодексів України щодо права особи, суб’єкта господарювання на захист своїх порушених прав, зокрема, шляхом відшкодування збитків. Посилаючись на п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження” вважає правомірним застосування відповідальності юридичної особи як при неможливості, так і при утрудненні виконання рішення з вини зазначеної особи. Позивач вважає, що зазначені збитки завдані йому внаслідок неправомірних винних дій та бездіяльності відповідача, оскільки останнім не виконано рішення суду у встановлені строки без поважних на те причин; не вчинено всіх необхідних та передбачених чинним законодавством виконавчих дій.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, представники його в ході судового розгляду проти позову заперечують, посилаючись на матеріали виконавчого провадження подані в оригіналі для огляду в ході судового розгляду та вважаючи, що відповідачем вживалися і вживаються всі передбачені чинним законодавством заходи для реального виконання судового рішення. Вважають відсутніми підстави для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не допущено протиправних дій або бездіяльності при здійсненні виконавчого провадження та умислу щодо завдання шкоди позивачеві. Посилаються на те, що виконавче провадження у даній справі неодноразово зупинялося у зв’язку з оскарженням дій державного виконавця і станом на даний час є зупиненим у зв’язку з вирішенням судом питання про заміну стягувача правонаступником.

У судовому засіданні оголошу4валася перерва з 11.09.08 до 25.09.08 для вивчення матеріалів справи та винесення рішення по справі.

Вивчивши матеріали даної справи, матеріали виконавчого провадження № 9-Я/08, заслухавши у ході судового розгляду пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

Позивачем заявлено даний позов як спір юридичних осіб, що виник внаслідок невиконання відповідачем –органом ДВС - рішення суду на користь стягувача –позивача у даній справі - за приписами Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) та Законів України „Про державну виконавчу службу” (далі –Закон № 202), «Про виконавче провадження»(далі –Закон № 606).

За приписами ст. 11, 15, 16, 22, 1166, 1173, 1174 ЦК України завдання майнової (матеріальної) шкоди інтересам іншої особи є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків; кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, зокрема, шляхом відшкодування збитків; майнова шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв’язок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана фізичній чи юридичній особі, незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, посадових осіб органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цих органів та посадових осіб.

За приписами ст.ст. 1-6, 11 Закону № 202 державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України - центрального органу виконавчої влади, завданням якої є своєчасне повне і неупереджене примусове виконання рішень судів та інших органів, відповідно до Законів України. Органами виконавчої служби є, зокрема, районні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції. Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців. Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання, зокрема, судових рішень, постановлених іменем України, у порядку передбаченому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішень) у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом № 606. Заходами примусового виконання рішень відповідно до ст. 4 цього Закону є звернення стягнення на майно боржника, на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

За змістом ст.ст. 5, 6, 7 Закону № 606 державний виконавець зобов’язаний вживати заходів примусового виконання рішень; здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі –виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

У ході судового розгляду даної справи встановлено, що у провадженні відповідача перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню наказу арбітражного суду Закарпатської області від 22.09.99р. про звернення стягнення на майно з приватного підприємця Гуштана Г.Г. на суму 15493,80 грн. на користь ПКМП „Світлана”, правонаступником якого є позивач у даній справі –ТОВ „Світлана” (що встановлено господарським судом Закарпатської області у справі № 10/196). Виконавче провадження станом на час розгляду даної справи зупинено у зв’язку із зверненням державного виконавця до суду про заміну вибулої сторони стягувача її правонаступником, про що винесено відповідну постанову від 25.10.07р.

При цьому, з матеріалів виконавчого провадження оглянутого судом у ході судового розгляду, вбачається, що відповідачем на виконання наданих законом повноважень з метою виконання рішення суду здійснювалися заходи по виявленню належного боржнику нерухомого майна, транспортних засобів, грошових коштів, доходів, земельних ділянок шляхом надіслання запитів у відповідні установи.

У результаті здійснених виконавчих дій з’ясовано, що за боржником, який проживає по вул. Павлова, 3 у м. Свалява, зареєстровано на праві власності нерухоме майно –2/8 будинковолодіння по вул. Визволення, № 38 у м. Свалява та автомобіль ВАЗ-21013, державний номерний знак В 05-93 ОС.

За місцем проживання боржника –по вул. Павлова, 3 у м. Свалява –належного йому на праві власності майна, на яке можна звернути стягнення, немає, зареєстрований за ним автомобіль ВАЗ-21013, державний номерний знак В 05-93 ОС, за місцем проживання також не виявлений, про що складено відповідні акти від 16.12.99р., 24.05.00р., та винесено постанову про арешт майна належного боржнику та оголошення заборони на його відчуження від 24.05.00р. та надіслано її на адресу Свалявського РВ УМВС України для виконання.

У період з серпня 2002р. по січень 2003р. виконавчі дії органом ДВС не проводилися, оскільки на розгляді у Свалявському районному суді, Закарпатському апеляційному суді, Судовій палаті у цивільних справах Верховного Суду України перебувала справа за скаргою боржника на дії органу ДВС з приводу виконавчих дій щодо майна належного боржнику як громадянину, а не суб’єкту підприємницької діяльності та за скаргою стягувача про бездіяльність органу ДВС.

18.06.03р. взамін раніше винесеної винесено постанову про арешт належного боржнику автомобіля та частки нерухомого майна розташованого по вул. Визволення, 38 у м. Свалява та оголошення заборони на його відчуження, яку надіслано в державну нотаріальну контору, БТІ та РВ УМВС м. Свалява.

20.06.03р. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв’язку зі скаргою боржника на дії державного виконавця.

30.09.03, 10.11.03, 31.12.03 державний виконавець звертався з поданням до господарського суду Закарпатської області, Свалявського районного суду про виділення реальної частки боржника у спільному з іншими особами володінні майном, розташованим по вул. Визволення, № 38 у м. Свалява, для подальшого звернення на нього стягнення.

У період з січня 2004р. до серпня 2005р. виконавчі дії органом ДВС не проводилися, оскільки судами різних інстанцій здійснювався розгляд справи за скаргами стягувача, у період з жовтня 2007р. до даного часу - у зв’язку із зверненням державного виконавця до суду про заміну вибулої сторони стягувача її правонаступником.

З наведеного вбачається, що відповідач здійснював необхідні та передбачені законом дії спрямовані на примусове виконання рішення суду. Разом з тим, реальному виконанню рішення перешкоджали обставини, що відповідно до закону є підставами для зупинення виконавчого провадження. Так, виконавче провадження неодноразово зупинялося у зв’язку з оскарженням сторонами виконавчого провадження процесуальних дій органу виконавчого провадження та розглядом цих скарг судами різних інстанцій і є зупиненим на час розгляду судом даної справи у зв’язку із зверненням державного виконавця до суду про заміну вибулої сторони стягувача її правонаступником.

Таким чином, матеріалами справи спростовується твердження позивача про неправомірність дій відповідача та про його бездіяльність при здійсненні виконавчого провадження, що за змістом вищенаведених приписів цивільного законодавства є підставою для відшкодування ним як юридичною особою завданої майнової шкоди. У ході судового розгляду не встановлено також незаконних дій чи бездіяльності відповідача, що могло б слугувати підставою для відшкодування ним як органом державної влади шкоди завданої при здійсненні своїх повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заявленої позовної суми та задоволення позову.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 22, 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України, Законами України „Про державну виконавчу службу”, „Про виконавче провадження”, приписами постанов Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” та „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження”, ст.ст. 33, 43, 44-49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД В И Р І Ш И В :

1. У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

10.10.08

Суддя Ушак І.Г.