ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.08.08                                                                                           Справа№ 25/204

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи :

за позовом:

Прокурора Личаківського району м.Львова в інтересах Держави в особі Львівської міської ради Львівського міського комунального підприємства “Львівтеплоенерго” (м.Львів)

до відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівавтокомплектація” (м.Львів)

про :

стягнення заборгованості в сумі 196 340 (сто дев”яносто шість тисяч триста сорок) грн. 87 коп.

Суддя :

В.М. Пазичев

При секретарі :

І.Є. Башак

Представники:

від позивача:

Козак І.С.-представник, довіреність від 05.12.2007 року

від прокуратури:

Шубка К.П.-помічник прокурора, посвідчення №115 від 22.07.2008 року

від відповідача:

Жила В.С.-представник, довіреність від 14.07.2008 року

Представникам сторін, присутнім в судовому засіданні роз’яснено їх права та обов’язки відповідно до ст. 22 ГПК України, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Прокурора Личаківського району м.Львова в інтересах Держави в особі Львівської міської ради Львівського міського комунального підприємства “Львівтеплоенерго” (м.Львів) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівавтокомплектація” (м.Львів) про стягнення заборгованості в сумі 196 340 (сто дев”яносто шість тисяч триста сорок) грн. 87 коп.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 31.07.2008 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 14.08.2008 року. Ухвалою від 14.08.2008 року, за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено до 22.08.2008 року.

Прокурор вимоги ухвал суду про порушення провадження у справі від 31.07.2008 року, про відкладення від 14.08.2008 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

21.08.2008 року до канцелярії суду за вх.№18814 надійшла заява від представника прокурора про внесення змін до позову, а саме, зменшення суми заборгованості до 123 525,26 грн.

Позивач вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 31.07.2008 року, про відкладення від 14.08.2008 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представник позивача позов підтримав, з урахуванням у точнення позовних вимог, просив задоволити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та уточненнях позовних вимог.

Відповідач вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 31.07.2008 року, про відкладення від 14.08.2008 року виконав частково, відзив на позов не подав, явку повноважного представника в судові засідання 14.08.2008 року, 22.08.2008 року забезпечив.

В судовому засіданні 14.08.2008 року представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 22.08.2008 року представник відповідача подав клопотання про розстрочення виконання рішення, яке погоджено позивачем та не заперечено прокурором.

Відповідач у судовому засіданні визнав факт заборгованості перед позивачем.

Рішення виготовлено, підписано та оголошено 22.08.2008 р.

Розглянувши документи і матеріали справи, подані сторонами, заслухавши пояснення осіб, які були присутніми в судових засіданнях, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

02.11.2007 року між ЛМКП “Львівтеплоенерго” та ТзОВ “Львівавтокомплектація” укладено договір №4219/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до п.6.3. вказаного договору споживач зобов’язаний до 25 числа місяця, наступного за звітним сплачувати вартість фактично спожитої в розрахунковому періоді теплової енергії, якщо тариф на теплову енергію є одноставковим. Споживач зобов”язаний сплачувати вартість фактично спожитої теплової енергії та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Однак, всупереч умовам укладеного договору, станом на 07.07.2008 року ТзОВ “Львівавтокомплектація” не здійснено в повному обсязі оплату за використану фактично спожиту теплову енергію та за приєднане теплове навантаження на загальну суму 185 242,24 грн.

Крім того, у зв”язку з невиконанням споживачем зобов”язань щодо своєчасної та повної сплати вартості спожитої теплової енергії, відповідно до ст. 25 Закону України “Про теплопостачання”, п.7.2.3. договору, підприємству нараховано пеню в сумі 11 098,63 грн.

Таким чином, відповідач зобов’язани оплатити ЛМКП “Львівтеплоенерго” 185 242,24 грн. –основного боргу за спожиту теплову енергію та приєднане теплове навантаження та 11 098,63 грн. пені за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію, згідно договору (розрахунок доданий до справи).

Оскільки ЛМКП “Львівтеплоенерго” належить до комунальної власності, його доходи являються суттєвим джерелом надходжень як в місцевий бюджет, так і бюджет України. Кошти, які надходять від споживачів на рахунки ЛМКП “Львівтеплоенерго”, підприємство спрямовує на виплату податків та інших обов”язкових платежів до бюджетів різних рівнів, внесків до пенсійного фонду України, оплату заробітної плати, сплату коштів за спожитий природний газ тощо.

Несвоєчасне виконання та невиконання відповідачем умов вищевказаного договору призводить до зменшення фінансових надходжень в бюджети різних рівнів, що веде до заподіяння шкоди інтересам держави, а також призводить до зниження якості послуг, що надаються ЛМКП “Львівтеплоенерго”, що в свою чергу порушує права та законні інтереси громадян, що спонукало прокурора Личаківського району м.Львова до ініціювання позову в інтересах Держави в особі Львівської міської ради Львівського міського комунального підприємства “Львівтеплоенерго”.

При проведенні розрахунку заборгованості ТзОВ “Львівавтокомплектація” за договором №4219/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді допущено технічну помилку. Відповідно до уточненого розрахунку заборгованості відповідача за фактичну спожиту теплову енергію, а також за приєднане теплове навантаження за договором №4219/Ф від 02.11.2007 року, сума заборгованості підприємства за період з 02.11.2007 року по 01.06.2008 року становить 125 862,86 грн. Згідно з поданим розрахунком, сума пені, нарахованої підприємству за період з 25.01.2008 року по 07.07.2008 року становить 133 525,26 грн.

Таким чином, загальна сума непогашеної заборгованості ТзОВ “Львівавтокомплектація” перед ЛМКП “Львівтеплоенерго” за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №4219/Ф станом на 07.07.2008 року становить 133 525,26 грн.

Крім того, 10.07.2008 року відповідачем проплачено частину заборгованості на суму 10 000,00 грн.та станом на 20.08.2008 року заборгованість підприємства за спожиту теплову енергію становить 123 525,26 грн.

У зв”язку з тим, що і відповідач під час розгляду справи сплатив частину боргу, і позивач зменшив суму заборгованості у сумі 10 000,00 грн., сума позову зменшилася і станом на 22.08.2008 року становить 123 525,26 грн.

У порушеннях норм чинного законодавства та умов договору, відповідач зобов’язання, за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв’язку із зазначеними порушеннями, наявності зобов’язань за договором, відповідач станом на 22.08.2008року має заборгованість в сумі –123 525,26 грн., і під час розгляду справи відповідач представив докази погашення частини боргу.

При прийняті рішення суд керувався наступним:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК україни, господарським визнається зобов”язання, що виникає між суб”єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб”єкт (зобов”язана сторона, в тому числі боржник) зобов”язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб”єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб”єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов”язаної сторони виконання її обов”язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов”язання, які виникають між суб”єктами господарювання або між суб”єктами господарювання і негосподарюючими суб”єктами –юридичними особами на підставі господарський договорів, є господарсько-договірними зобов”язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов”язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 24 Закону україни “Про енергопостачання”, одним із основних обов”язків споживача теплової енергії є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов’язань.

Згідно п.5 ст. 25 Закону України “Про енергопостачання”, у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

Відповідно до п.6 ст.25 цього Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов”язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду справи, відповідач подав доказ погашення частини боргу, представив клопотання, в якому погоджується із позовними вимогами позивача із їх уточненням, явку повноважного представника в судові засідання забезпечив.

Відповідно до ч.5 ст.78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об’єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог з урахуванням уточнень щодо зменшення розміру позовних вимог, а відповідач позов визнав і подав докази погашення частини боргу під час судового розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням уточнення позовних вимог та в частині стягнення з відповідача судових витрат.

Згідно ст. 45 ГПК України, позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до ст.46 ГПК України, державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Згідно ст. 47-1 ГПК України, розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Вищого господарського суду України.

Згідно п.”а” ч.2 ст.з Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” № 7-93 від 21.01.1993 року, ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів - 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 173, 179, 193, ГК України, ст. ст. 24, 25 Закону України “Про теплопостачання”, ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю “Львівавтокомплектація” (79026; вул. Стрийська, 45, м. Львів; код ЄДРПОУ - 33982081; р/р 492 у ВАТ “Державний експортно-імпортний Банк україни”, МФО 325718) на користь Львівського міського комунального підприємства “Львівтеплоенерго” (79040, вул. Д.Апостола,1, м. Львів-МСП; ; р/р 26007321 в Львівській філії ВАТ “Мегабанк” МФО –385413) – 123 525 (сто двадцять три тисячі п”ятсот двадцять п”ять) грн. 26 коп. –основного боргу, 1 235 (одна тисяча двісті тридцять п”ять) грн. 00 коп. – державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Врешті частини позовних вимог –провадження припинити.

4.          Розтермінувати виконання рішення, стягнення здійснити в сумі 50 000 (п”ятдесят тисяч) грн. 00 коп. –до 01 жовтня 2008 року, в сумі 65 862 (шістдесят п”ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 86 коп., 1 235 (одна тисяча двісті тридцять п”ять) грн. 00 коп. та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. –до 01 листопада 2008 року.

5.          Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                           Пазичев В.М.