ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.05.08 р.                     Справа № 23/58

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ”Украгросвіт” м. Київ

до відповідача: Фермерського господарства ”Лиман” с. Дробишеве

про стягнення 23 722, 97 грн.

Суддя Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Справа слухалась 08.05.2008р. В засіданні оголошувалась перерва до 20.05.2008р. В засіданні, яке відбулось 20.05.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 26.05.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю ”Украгросвіт” м. Київ, звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача, Фермерського господарства ”Лиман” с. Дробишеве, 18 000, 8 грн. боргу, 1 853, 02 грн. пені, 309, 88 грн. 3% річних, 2 559, 27 грн. інфляційних та 1 000 грн. збитків.

До винесення рішення по справі позивач в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України надав заяву про уточнення позовних вимог № 41 від 15.05.2008р., якою вимагає стягнути з відповідача 17 000, 8 грн. боргу, 1 842, 42 грн. пені, 308, 36 грн. 3% річних, 2 559, 27 грн. інфляційних та 1 000 грн. збитків.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          укладення з відповідачем договору купівлі-продажу № УАС-24.04.07/1СЛ від 24.04.2007р.;

-          поставку відповідачу на підставі видаткової накладної № УС-0000161 від 24.04.2007р. товару на загальну суму 19 000, 8 грн.;

-          часткове виконання відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати поставленого йому товару за вищевказаним договором, внаслідок чого у нього утворився борг в сумі 17 000, 8 грн.;

-          нарахування відповідачу на підставі п.8.4. договору від 24.04.2007р. пені в розмірі 1 842, 42 грн. та на підставі ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) 308, 36 грн. 3% річних та 2 559, 27 грн. інфляційних;

-          виплату ним ТОВ ”Незалежна юридична компанія” 1 000 грн. за надання юридичних послуг, що підтверджується платіжним дорученням № 130 від 02.04.2008р.;

-          договір № 63/03/08 про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт від 24.03.2008р.;

-          ст.ст. 509, 526, 610, 611, 612, 623, 625, 655 ЦК України;

-          ст.ст. 20, 224-226, 230-232 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідач вимоги позивача визнав, окрім вимог про стягнення збитків в сумі 1 000 грн. Заперечення відповідача полягають у тому, що: вимога про сплату юридичних послуг не ґрунтується на законі та наказі Держспоживстандарта України від 28.05.2004р. № 97; ТОВ ”Незалежна юридична компанія” згідно ст.1 Закону України ”Про адвокатуру” не є адвокатським об’єднанням.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Сторони уклали договір купівлі-продажу № УАС-24.04.07/1СЛ від 24.04.2007р. (далі - договір від 24.04.2007р.), згідно умов якого продавець (позивач) зобов’язався передати у власність покупця засоби захисту рослин (далі - товар), а покупець (відповідач) - прийняти та оплатити товар на умовах, викладених в договорі. Асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках та накладних документах відпуску товару, що є невід’ємною частиною договору (п.2.1. договору від 24.04.2007р.). Всі рахунки та накладні документи, що виписані в період дії даного договору, є його невід’ємною частиною (п.2.2. договору від 24.04.2007р.).

Як передбачено пунктом 11.1. договору від 24.04.2007р., договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань.

Відповідач отримав від позивача екстрем, 90% к.е. на загальну суму 19 000, 8 грн., що підтверджується видатковою накладною № УС -0000161 від 24.04.2007р. та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯНИ № 632666 від 24.04.2007р., виданою на ім’я Мершавко С.В.

Пунктом 5.3. договору від 24.04.2007р. закріплено, що оплата товару здійснюються наступним чином: покупець оплачує 100% від вартості товару з відстрочкою до 20.09.2007р.

Відповідач сплатив позивачу за отриманий товар лише 2 000 грн., що підтверджується банківськими виписками. Таким чином у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 24.04.2007р., а саме п.5.3. договору, у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 17 000, 8 грн.

Як визначено положеннями ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до ст.202 ГК господарське зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки на момент розгляду справи відповідач не подав суду доказів сплати суми боргу за отриманий ним товар в розмірі 17 000, 8 грн., суд стягує з відповідача на користь позивача вказану суму.

Пунктом 8.2. договору від 24.04.2007р. сторони передбачили, що за прострочення виконання зобов’язання покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі 0,08% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.1 Закону України ”Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” № 543/96-ВР від 22.11.1996р. (далі - Закон) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону).

Враховуючи вищевказані норми Закону позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 1 842, 42 грн. за період з 20.09.2007р. по 07.04.2008р. Оскільки у 2008р. загальна кількість днів складає 366, а позивач при розрахунку суми пені застосовував 365 днів, вимоги щодо стягнення пені задовольняються судом лише в сумі 1 839,36 грн. В частині стягнення з відповідача залишку суми пені суд позивачу відмовляє у зв’язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеної статті позивач нарахував відповідачу 2 559, 27 грн. інфляційних за період з жовтня 2007р. по лютий 2008р. Суд стягує з відповідача на користь позивача лише 2 546, 11 грн., виходячи з такого розрахунку: 19 000, 8 грн. х 113,4% - 19 000, 8 грн., де 19 000, 8 грн. - сума боргу, 113, 4% - індекс інфляції за жовтень 2007р. - лютий 2008р. У решті вимог щодо стягнення інфляційних суд позивачу у позові відмовляє.

Також позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 308, 36 грн. за період з 20.09.2007р. по 21.02.2008р. та з 04.03.2008р. по 01.04.2008р. Враховуючи, що позивач при розрахунку суми річних з 04.03.2008р. по 01.04.2008р. застосував 46 днів, а не 29 днів, і крім того у 2008р. загальна кількість днів складає 366 днів, суд стягує з відповідача лише 284, 59 грн. У решті вимог щодо стягнення річних суд позивачу у позові відмовляє.

Позивач також вимагає стягнути з відповідача 1 000 грн. збитків, понесених у зв’язку із наданням йому юридичних послуг за договором № 63/03/08 від 24.03.2008р. та сплатою цієї суми ТОВ ”Незалежна юридична компанія” платіжним дорученням № 130 від 02.04.2008р. Суд відмовляє позивачу у позові щодо стягнення 1 000 грн. збитків з огляду на наступне:

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що судові витрати складаються з державного мита, оплати послуг адвоката, інших витрат, пов’язаних з розглядом справи і т.д. До поняття ”інших витрат, пов’язаних з розглядом справи” суд не відносить витрати, пов’язані з наданням юридичних послуг, оскільки ці послуги обумовлюються послугами адвоката. ТОВ ”Незалежна юридична компанія” не є адвокатським об’єднанням (суду не надано таких доказів), а ст.44 ГПК України передбачає відшкодування сум як судових витрат, які були сплачені стороною за отримання послуг, лише адвокатам, а не будь-яким представникам.

Витрати, понесені позивачем у зв’язку із наданням йому юридичних послуг, не можна розцінити і як збитки, в розумінні ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, оскільки вони не знаходяться в обов’язковому причинно-наслідковому зв’язку з діями відповідача.

На підставі ст.ст. 173, 193, 202 Господарського кодексу України ст.ст. 509, 526, 610, 612, 614 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Стягнути з фермерського господарства ”Лиман” (с. Дробишеве, Краснолиманський район, р/р 2003, Промінвестбанк м. Слов’янськ, МФО 334561, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ”Украгросвіт” (юридична адреса: м. Київ, вул. Ямська, 28а; фактична адреса: м. Київ, вул. Васильківська, 18, офіс 5, р/р 1350 в ВАТ ”Біг Енергія”, МФО 322603, ) - 17 000 грн. 80 коп. боргу, 1 839 грн. 36 коп. пені, 284, 59 грн. 3% річних, 2 546, 11 грн. інфляційних, 107 грн. 79 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 216 грн. 71 коп. витрат на сплату держмита.

У решті вимог позивачу у позові відмовити.

Суддя