ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2008 Справа № 21/150-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменко І.М. –доповідач

суддів: Білецької Л.М., Голяшкіна О.В.

при секретарі судового засідання: Лозовському К.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельников Андрій Олександрович, юрисконсульт, довіреність №493 від 21.05.07

від відповідача: Тиховліс В’ячеслав Романович, представник, довіреність №б/н від 26.12.07.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз”, Дніпропетровська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.08р. у справі № 21/150-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми „Дніпротехсервіс”, м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз”, Дніпропетровська область

про стягнення 306750,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.08р. (суддя Алмазова І.В.), у справі № 21/150-08 позов було задоволено частково, в частині щодо стягнення з відповідача 2510,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 96 грн. 55 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Предметом спору є несвоєчасне виконання відповідачем свого обов’язку по договору в частині сплати за поставлений товар.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача в частині стягнення 251 000 грн. 20 коп. основного боргу задоволенню не підлягають, оскільки за умовами договору строк оплати продукції відповідачем порушений не був. На цій же підставі судом першої інстанції справедливо відмовлено в задоволенні позову щодо стягнення 36 200 грн. 02 коп. пені та 19 550 грн. 01 коп. штрафу.

Скаржник вважає частину третю рішення суду першої інстанції щодо стягнення з нього судових витрат незаконним та необґрунтованим внаслідок неправильного застосування норм процесуального права, у зв’язку з чим звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, виключивши з його резолютивної частини слова“стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агро-Союз” с.м.т. Ювілейне Дніпропетровської області на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми “Дніпротехсервіс”, м. Дніпропетровськ 2510, 00 грн. витрат по сплаті державного мита та 96 грн. 55 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу”, а судові витрати в повному обсязі покласти на позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2008р. прийнятим з додержанням вимог матеріального та процесуального права та просить залишити його без змін.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, відзив на неї, а також заслухавши представників сторін, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

як видно із матеріалів справи, 07.11.2007 р. між сторонами був укладений договір №23-07/498, відповідно до умов якого постачальник (позивач) зобов’язується поставити, а покупець (відповідач) прийняти та оплатити продукцію в асортименті , кількості і за ціною, що визначені у специфікаціях, які є невід’ємною частиною даного договору. Специфікація складається на кожну партію постачаємої продукції, де вказується найменування, асортимент (номенклатура), кількість, ціна одиниці продукції та вартість усієї партії (п2.2. договору).

Також даним договором визначений строк поставки кожної партії продукції –протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідної специфікації. Оплата кожної партії продукції, згідно п.3.1. договору, виконується покупцем протягом 10 робочих днів з моменту поставки вказаної партії товару. Датою поставки продукції є дата, що вказана на товарно-транспортній накладній при прийомі товару покупцем (п.2.3. договору).

Як вірно встановлено господарським судом та підтверджено матеріалами справи, сторонами було узгоджено поставку спірної партії продукції (Специфікація №2), а саме партії ресор КАМАЗ 55111-2902012-01 у кількості 60 шт. за ціною 585,00 грн./шт. без ПДВ, загальною вартістю 35100,00 грн., а фактично поставлено лише 32 шт., що не заперечується позивачем у судовому засіданні. Тобто, ствердження відповідача щодо поставки відповідної партії продукції не в повному обсязі слід вважати вірним. Заперечення ж позивача щодо ненадання відповідачем транспорту для перевозки у судовому засіданні не доведені. Більш того, довідка за підписом директора та головного бухгалтера підприємства-позивача доводить наявність на складі позивача на дату поставки спірної партії продукції (31.08.2008 р.) лише 48 шт. спірних ресор, тобто на 12 шт. менше, ніж було узгоджено сторонами за умовами договору та Специфікації №2, отже позивач не міг, незалежно від наданого чи ненаданого транспорту, поставити відповідачу узгоджену кількість товару у зв’язку з її відсутністю на складі.

Враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції вірно припинив провадження у справі по стягненню 251 000 грн. 20 коп. основного боргу і відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 36 200 грн. 02 коп. пені та 19 550 грн. 01 коп. штрафу за прострочення оплати продукції відповідачем, оскільки за умовами договору сторонами було узгоджено як поставку, так і строк оплати спірної партії продукції, фактично ж вищезгадана партія продукції поставлена позивачем не в повному обсязі, відповідно строк її оплати за умовами договору не є порушеним.

Однак, судова колегія вважає, що частина третя рішення суду щодо покладення на відповідача судових витрат, а саме 2510, 00 грн. державного мита та 96 грн. 55 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу є помилковою, тому що, згідно із ч.2. ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати повинні бути покладені на позивача, як на сторону, внаслідок неправильних дій (недопоставки продукції) якої виник спір.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів підстав для скасування частини першої та частини другої рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2008 року не знаходить, частину третю рішення вважає такою, що підлягає виключенню.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агро-Союз”, Дніпропетровська область задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2008 року у справі №21/150-08 в частинах першій та другій –залишити без змін, а частину третю рішення –виключити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий І.М. Науменко

Суддя                                                              Л.М. Білецька

Суддя О.В. Голяшкін