ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/385

12.06.08

За позовом Асоціації «Київцукор»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія»

про визнання права власності на частку приміщення за адресою: м. Київ,

вул. Кравченка, 17, оф.73

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача голова правління Мариновський Л.І.

Від відповідача представники - Андишула А.М. (дов. б/н від 14.04.2008р.); Кулік Н.В.

(дов. б/н вді 12.03.2008р.)

Рішення приймається 12.06.2008р. в зв’язку з оголошенням перерви згідно зі ст. 77 ГПК України.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання за Асоціацією «Київцукор»права власності на частку приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кравченка, 17, оф.73 в розмірі 28,54 відсотка відповідно вартості витрат, пов’язаних з його поліпшенням.

Звертаючись з позовом до суду позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія»вчиняти дії, щодо відчуження приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кравченка, 17, оф.73 будь-яким способом, а також здавати його в оренду іншим фізичним та юридичним особам.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.07.2006р. було задоволено клопотання позивача про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія»(01034, м. Київ, вул. Прорізна, 6, кв. 22, ) вчиняти дії, щодо відчуження приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кравченка, 17, оф.73 будь-яким способом, а також здавати його в оренду іншим фізичним та юридичним особам.

Постановою Київського апеляційного господарського суду м.Києва від 26.09.2006р. апеляційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія»було задоволено. Ухвалу Господарського суду м.Києва від 31.07.2006р. у справі № 8/385 було скасовано. В задоволенні заяви Асоціація «Київцукор»про забезпечення позову було відмовлено.

Постановою Вищого Господарського суду України від 29.22.2006р. касаційну скаргу було залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2006р. у справі № 8/385 було залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 31.01.2007р. у зв’язку з призначенням судово-будівельної і судово-почеркознавчої експертиз було зупинено провадження у справі № 8/385. Матеріали справи було направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

19.03.2007р. до Господарського суду м.Києва надійшов висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1487 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи № 8/385 за позовом Асоціації «Київцукор»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія»складений 27.02.2007р.

03.03.2008р. до Господарського суду м.Києва надійшла справа № 8/385 за позовом Асоціації «Київцукор»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія»про визнання права власності на частку приміщення за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, оф.73 разом з висновком судової будівельно-технічної експертизи складеного 28.02.2008р.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 04.03.2008р. було поновнено провадження у справі, розгляд справи був призначений на 17.04.2008р.

У судовому засіданні, яке відбулося 17.04.2008р. було оголошено перерву в слуханні справи на 24.04.2008р. згідно зі ст. 77 ГПК України, для надання можливості сторонам подати додаткові документи по справі.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не визнає заявлені позовні вимоги, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

14.01.1997р. між ВАТ «Київцукор П»- «орендодавець»та Асоціацією «Київцукор»- «орендатор»був укладений договір оренди нежилого приміщення № 4А, відповідно до п.1 якого «орендатор»прийняв у користування приміщення в адміністративній споруді по вул. Старокиївська, 14 для роботи виконавчого апарату Асоціації «Київцукор», а саме: кімнати на 1 поверсі № 1, 3, 4, 8, 12, 16; кімнати на другому поверсі № 17, 18, 19, 21, 22, 23, 24, 25, 27, 28; на четвертому поверсі № 49, 50, загальною площею 383,9 кв.м.

Загалом робоча площа складає 383,9 кв.м., гараж (бокс № 4) –37,6 кв.м. Крім того, площа загального користування: коридор - 110,0 кв.м., кладова –25,8 кв.м., туалет та приміщення для куріння –37,2 кв.м., що загалом становить 594,5 кв.м.

Термін оренди за вищевказаним договором становив з 01.01.1997р. по 01.01.2012р. (п.14 договору оренди нежилого приміщення № 4А від 14.01.1997р.)

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Лізингова компанія»звернулося до Асоціації «Київцукор»з листом, в якому пропонувало Асоціації «Київцукор» звільнити приміщення за адресою: м.Київ, вул. Старокиївська, 14 до 16.08.2001р. у зв’язку з проведенням капітального ремонту та для розміщення офісу пропонувало в користування приміщення за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, кв. 73 та додало проект договору оренди приміщень за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, кв. 73 (в матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи, в подальшому 07.08.2001р. між учасниками спільної часткової власності –Брижахою А.М., Кабанець Т.А., Брижахою Н.А. та Брижаховим О.А., що мешкають в м.Києві на вул. Кравченка Миколи, 17, кв. 73 –«продавці»та ТОВ «Лізингова компанія»- «покупець»був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого «продавці»(в рівних частках кожний) продали, а «покупець»в особі представника купив квартиру під номером 73, що знаходиться у будинку під номером 17, розташованому по вулиці Миколи Кравченка, що у м.Києві.

28.08.2001р. між ТОВ «Лізингова компанія»- «орендодавець»та Асоціацією «Київцукор» був укладений договір оренди приміщень для офісу, відповідно до умов якого «орендодавець»передав, а «орендар»прийняв у тимчасове платне користування на умовах оренди приміщення, розташовані в квартирі № 73 по вул. Кравченка, 17 у м.Києві, загальною площею 102,3 кв.м.

Пунктом 10.8 договору оренди приміщень для офісу від 28.08.2001р. сторони погодили, що з дня вступу в силу цього договору припиняє дію договір на оренду нежилих приміщень за № 4-А, що був підписаний 14.01.1997р. між Асоціацією «Київцукор»та колишнім власником цього будинку –ВАТ «Київцукор П», і права «орендодавця»по якому на теперішній час належать ТОВ «Лізингова компанія».

Передача орендованих приміщень засвідчується двостороннім актом (актом прийому-передачі) з моменту якого приміщення вважається фактично переданими в оренду (п.3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що договір укладається до 01.01.2012р.

Згідно з актом прийому-передачі під офіс від 01.10.2001р. ТОВ «Лізингова компанія»передала, а Асоціація «Київцукор»прийняла в оренду приміщення під офіс за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, кв.73, загальною площею - 102,39 кв.м. (копія в матеріалах справи).

При прийому-передачі було встановлено, що спірне приміщення потребує ремонту, а саме: заміна дверей у кількості –9 од.; облаштування підлоги; заміна віконних пройомів у кількості –6 од.; встановлення 6 од. віконних решіток (грат); часткова заміна трубопроводів та заміна 6 од. радіаторів системи опалення; косметичний ремонт приміщень; заміна сантехнічного обладнання; часткова заміна водопроводу системи водопостачання; часткове перевлаштування електричної силової системи.

Протоколом обстеження складеним 09.10.2001р. було погоджено обсяги (основних) ремонтних робіт квартири (офіса) м.Києв, вул. Кравченко, 17, кв.73, а саме: 1) телефонізація приміщення (перенос міських телефонів та внутрішній зв’язок); 2) заміна віконних та балконних блоків (отліви, козирки, підвіконня); 3) обришочування всіх вікон; 4) заміна вхідних дверей на сталеві; 5) заміна внутрішніх і балконних дверей (8х3); 6) заміна сантехніки, облицювання плиткою туалету та ванни; 7) заміна та перенос опалювальних батарей на чугунці; 8) ремонтно-оздоблювальні роботи на балконах; 9) ремонт підлоги; 10) ремонт електромережі; 11) ремонт стін та стель приміщення; 12) влаштування слаботочної мережі. Даний протокол-погодження був складений для складання кошторису та виконання ремонтних робіт (копія в матеріалах справи).

Кошторис на виконання ремонтно-будівельних робіт у м.Києві по вул. Кравченка, 17, кв.73 був погоджений з «орендодавцем»ТОВ «Лізингова компанія»директором Проскуровом С.В., про що свідчить підпис Проскурова С.В. вчинений в нижній частині третього аркуша кошторису на проведення ремонтно-будівельних робіт по вул. Кравченка, 17, оф. 73 (що нанесений барвною речовиною чорного кольору), що підтверджується висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1487 судово-почеркознавчої експертизи (в матеріалах справи).

Умовами договору сторони також передбачили, що «орендодавець»зобов’язався надати згоду «орендарю»на переобладнання орендованих приміщень в офісні. В свою чергу, «орендар»мав паво переобладнати приміщення під офіс згідно плану переобладнання, узгодженого з «орендодавцем»(п.7.2 договору).

Таким чином, посилання відповідача на те, що витрати на переобладнання та капітальний ремонт зроблені без згоди «орендодавця»є безпідставним.

Пунктом 5.5 договору оренди приміщень для офісу від 28.02.2001р. сторони передбачили, що вартість ремонту орендованого приміщення зараховується в рахунок орендної плати. Зарахування провадиться після проведення ремонту на підставі кошторису, затвердженого «орендодавцем»до початку виконання робіт та акту виконаних робіт, затвердженого «орендодавцем»після проведення ремонту, шляхом укладання додаткової угоди до цього договору.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 08.12.2005р. у справі № 2/518 за позовом ТОВ «Лізингова компанія»до Асоціації «Київцукор»про розірвання договору оренди приміщення від 28.08.2001р. за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, кв.73 позов був задоволений повністю; розірвано договір оренди приміщень за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, кв.73, укладений між ТОВ «Лізингова компанія»та Асоціація «Київцукор». Вказане рішення було мотивовано тим, що «орендарем»не сплачувалась оренда плата, що у відповідності до п. 6.2.2 договору є підставою для дострокового розірвання спірного договору.

Однак при винесенні вищевказаного рішення судом не було враховано зміни порядку розрахунків, а саме: вартість проведеного ремонту в рахунок орендної плати, оскільки ТОВ «Лізингова компанія» заперечувало факт накладення підпису-погодження на кошторис на виконання ремонтно-будівельних робіт у м.Києві по вул. Кравченка, 17, кв.73.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем була досягнута згода про залік витрат, понесених позивачем по переобладнанню та капітальному ремонту в рахунок орендної плати не після закінчення робіт, як це передбачено п.5.5 спірного договору, а щомісячно в ході проведення робіт та з цією метою було змінено порядок розрахунків, встановлений п.5.2 спірного договору, а саме: замість самостійного перерахування орендної плати на рахунок «орендодавця»складався двосторонній акт здачі-приймання послуг по оренді з визначенням конкретної суми орендної плати за місяць з відміткою, що він складався не з метою перерахування коштів «орендодавцю», а як підстава для проведення операцій в бухгалтерському обліку сторін і складає невід’ємну частину договору від 28.08.2001р., що підтверджується актами здачі-приймання послуг по оренді за договором від 28.08.2001р. від 30.04.2002р., від 31.05.2002р., 27.06.2002р. (в матеріалах справи).

Вищевказане не суперечить пункту 5.4 спірного договору, яким передбачено, що як виключення, за погодженням сторін, орендна плата може бути сплачена у іншій, відмінний від грошової, формі.

Відповідач не визнає заявлені позовні вимоги також посилаючись на те, що спірні відносини регулюються нормами ЦК УРСР, а не норами ЦК України, оскільки поліпшення спірного приміщення відбулося до набрання чинності ЦК України.

Суд не погоджує з даними твердженнями відповідача, з наступних підстав:

Відповідно до ч. 2 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що до відносин, що склалися між позивачем та відповідачем слід застосувати норми статей ЦК України, оскільки право позивача на звернення до суду з відповідним позовом виникло після винесення рішення у 2005р., яким було розірвано спірний договір оренди приміщення від 28.08.2001р. за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, кв.73 позов був задоволений повністю; розірвано договір оренди приміщень за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, кв.73, укладений між ТОВ «Лізингова компанія»та Асоціація «Київцукор»та яким не було враховано зміни порядку розрахунків між сторонами.

Нормою статті 786 ЦК України передбачено, що до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності щодо вимог наймача починається з моменту припинення договору найму.

Так, відповідно до ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 767 ЦК України передбачено, що наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Метою оренди, у відповідності до п.2.1 договору, була передача орендованих приміщень «орендарю»для розміщення офісу.

Згідно з ч.3 ст. 773 ЦК України передбачено, що наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Нормою статті 776 ЦК України передбачено, що капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст. 776 ЦК України передбачено, що якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю.

Статтею 778 ЦК України передбачено, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Як вже було встановлено, сторонами був погоджений кошторис на виконання ремонтно-будівельних робіт у м.Києві по вул. Кравченка, 17, кв.73, проведений за рахунок Асоціації «Київцукор», однак вартість ремонту не була зарахована відповідачем в рахунок за користування річчю.

Частиною 3 ст. 778 ЦК України передбачено, що якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4 ст. 778 ЦК України).

Згідно з висновками експертизи, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановлено, що ремонтно-будівельні роботи, які були проведені в приміщеннях квартири № 73 по вул. Кравченко, 17 в м.Києві, згідно з кошторисом пов’язані з реконструкцією та переобладнанням її приміщень, що в цілому змінило її технічні характеристики (площу, планування тощо) та функціональне призначення.

Проведена реконструкція та переобладнання приміщень офісу № 73 по вул. Кравченка, 17 в м.Києві поліпшила його технічні показники. Проведені поліпшення в офісі № 73 по вул. Кравченко, 17 в м. Києві неможливо відокремити без шкоди для його приміщень (висновок № 1488 судової будівельно-технічної експертизи, складений 28.02.2008р.)

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з п. 2 договору купівлі-продажу квартири від 07.08.2001р. продаж вчинено за 216758,07 грн.

Наявними матеріалами справи, що є в розпорядженні суду підтверджено, що витрати понесені позивачем на поліпшення спірного приміщення складають 86549,74 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (копії в матеріалах справи).

Таким чином, внаслідок проведеного поліпшення, вартість нової речі складає 303307,81 грн., а частка позивача у спільній власності становить відповідно (86549,74 грн. х 100 / 303307,81 грн.) становить 28,54 відсотка.

Позивач наданими матеріалами справи підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, відповідач не довів протилежного, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 759, 767, 773, 776, 778, 786 ЦК України, ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Асоціацією «Київцукор»(04050, м.Київ, вул. Кравченка, 17, оф. 73, ) право власності на частку приміщення за адресою: м.Київ, вул. Кравченка, 17, оф. 73 в розмірі 28,54 відсотка, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія»(01034, м.Київ, вул. Прорізна, 6, кв.22, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія»(01034, м.Київ, вул. Прорізна, 6, кв.22, ) на користь Асоціації «Київцукор»(04050, м.Київ, вул. Кравченка, 17, оф. 73, ) 85 (вісімдесят п’ять) грн. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя В.С. Катрич