СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19"
травня 2008 р.

Справа №
17/21-08-838

За
позовом: Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1;

до
відповідача: Кредитної
спілки „Придунав'я”

про
стягнення 5700 грн.

Суддя Зуєва Л.Є.

Представники:

Від позивача:     ОСОБА_1. - підприємець;

Від відповідача:
Матанська І.Д. -повірений.

СУТЬ
СПОРУ: про стягнення
5700 грн.

Позивач   звернувся 29.02.2008 р. з позовом до суду в
якому просить  стягнути  з Кредитної спілки „Придунав'я”
заборгованості з  орендної плати  та
моральної шкоди на загальну суму 5700 грн. Ухвалою господарського суду
Одеської області від 04.03.2008р. порушено провадження у справі №17/21-08-838
за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про стягнення 5700грн.

У
ході розгляду справи у суді представник відповідача звернувся до суду з заявою
про припинення провадження у справі, у зв'язку з тим, що вже є рішення
господарського суду Одеської області від 01.08.2007р. та постанова Одеського
апеляційного господарського суду від 20.09.2007р.  між тими ж сторонами та про той же предмет
спору.

Дослідивши
матеріали справи суд дійшов висновку, що в задоволенні заявленої заяви слід
відмовити, оскільки як вбачається з наданого позивачем позову, який було подано
22.05.2007р. до господарського суду Одеської області та рішення від
01.08.2007р. по справі №29/209-07-4266 позовні вимоги та підстави стягнення
заявленої позивачем суми є не тотожними та ґрунтуються на вимогах різного
законодавства України.

Разом
з цим розглянувши матеріали справи та заявлені позивачем позовні вимоги, суд
дійшов висновку, що провадження у справі слід припинити на підставі п.1 ч.1 ст.
80 ГПК України, у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України, з огляду на наступне.

Як
вбачається з укладеного між сторонами по справі контракту про надання юридичних
і консультативних послуг від 02.04.2007р., а саме з статті 1, 2, зазначений
контракт регулює трудові відносини між сторонами і робота по цьому контракту не
являється основним місцем роботи для позивача по справі, а він приймається на
роботу до відповідача за сумісництвом, тому на думку суду укладений між
сторонами по справі контракт по своїй юридичній природі являється трудовим
договором.

У
відповідності до вимог ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовим
договором є угода між працівником і власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Працівник
має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом
укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох
підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене
законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою
формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки
і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому
числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами України.

Таким
чином, враховуючи положення ст. 21 КЗпП України, суд доходить до висновку, що
укладений між сторонами по справі контракт, укладений між юридичною особою
Кредитною спілкою „Придунав'я” та фізичною особоюОСОБА_1., якого було прийнята
на роботу за сумісництвом.

Звертаючись
з цим позовом до суду , позивач
вважає,  що оскільки стороною у
договорі  визначено фізичну
особу-підприємця  ОСОБА_1, то на його
думку  цей спір підлягає розгляду у
господарському суді за правилами ГПК України.

З
такими висновками суд погодитися не може оскільки  відповідно до ст.1 ГПК України

підприємства,
установи,  організації,  інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта під приємницької діяльності (далі -
підприємства та організа ції), мають право звертатися до господарського
суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ
за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів.

У
відповідності до вимог ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1)
справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших
підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що
виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення
цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо
ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за
угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені
до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших
спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3)
справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати
з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що
виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та
його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Підвідомчий
господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського
суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що
виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських
договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб.

Таким
чином, незважаючи на те , що позивач має статус суб'єкта підприємницької
діяльності  та укладав договір саме
як  фізична особа-підприємць
ОСОБА_1., за встановленою законом
підвідомчістю господарських справ
зазначений спір не підлягає розгляду в порядку господарського
судочинства.

Згідно
п. 1 ч. І ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі,
якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З
огляду на викладене враховуючи, що між сторонами по справі укладено трудовий
договір, який регулює трудові правовідносини між сторонами по справі, тобто
вказаний контракт за своїм змістом не пов'язує виникнення між сторонами
господарських зобов'язань, а господарським судам України, справи пов'язані з
розглядом трудових спорів не підвідомчі виходячи з вимог ст.1, 12 ГПК України,
суд доходить до висновку, що провадження у даній справі слід припинити на
підставі п.1 ч. І ст. 80 ГПК України.

Керуючись
ст. ст.1, 12, 21, п. 1 ч. І ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.
Провадження у справі - припинити.

Суддя
Зуєва Л.Є.