ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 22/15

14.01.08

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавнича група "Експрес"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Мій комп"ютер"

про стягнення 4871,73 грн.

Суддя Шкурат А.М.

Представники

від позивача          Ничка Ю.В. (довіреність № 3/3 від 11.01.08р.)

від відповідача          не з’явився

У судовому засіданні 14 січня 2008 року, згідно з вимогами статті

85 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), за згодою представника позивача, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Експрес»звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Мій комп’ютер»боргу в сумі 4 213,70 грн., пені в сумі 554,13 грн., 3% річних в сумі 103,90 грн., а загалом 4 871,73 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2007 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14 січня 2008 року.

Позивач в судовому засіданні 14.01.2008 року надав уточнення щодо суми та строків нарахування пені та просить стягнути з відповідача борг в сумі 4 213,70 грн., 3% річних в сумі 103,90 грн. та пеню в сумі 334,32 грн. за період з 26.01.2007р. по 25.07.2007р., а загалом 4 651,92 грн.

Представник відповідача в судове засідання 14.01.2008 року не з‘явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 22/15 від 10.12.2007 року не виконав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Враховуючи те, що нез’явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2005 року між позивачем і відповідачем був укладений договір на виконання поліграфічних робіт № 43/3, відповідно до умов якого Підрядник (Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Експрес») бере на себе зобов’язання по виконанню для Замовника (Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Мій комп’ютер») робіт з виготовлення друкованої поліграфічної продукції (газети, журнали, брошури, буклети та інше) і надання пов’язаних з цим послуг.

Договір набуває чинності з 12 січня 2005 року і діє до 31 грудня 2005 року (п. 11.1. Договору).

Договір може бути продовжено на такий самий термін, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону за 30 днів до строку, вказаного в п. 11.1., про його припинення (п. 11.2. Договору).

19 січня 2007 року відповідач надав Лист-замовлення на виготовлення 9 000 екземплярів видання «Мій комп’ютер»№ 4 (435).

Позивач виконав замовлення відповідача.

Друковану продукцію отримав уповноважений представник відповідача згідно довіреності ЯКЗ № 076616 від 19.01.2007р. та видаткової накладної № ВГ-0005392 від 22.01.2007р.

Жодних претензій щодо кількості та якості друкованої продукції від Замовника не надходило.

Позивач виставив відповідачу рахунок № ВГ-0003197 на суму 13 919,08 грн.

Відповідач виставлений рахунок оплатив частково на суму 9 700,00 грн.

Станом на день подачі позову сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 4 213,70 грн.

Відповідач доказів повної оплати вартості прийнятої ним друкованої продукції не надав, твердження позивача про існуючу заборгованість не спростував.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Позивач свої зобов’язання виконав належним чином, тоді як відповідач від виконання свого обов’язку оплатити вартість прийнятої ним друкованої продукції ухилився, внаслідок чого порушив норми статей 526, 530 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення основного боргу в сумі 4 213,70 грн., у зв’язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов’язання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов’язання настають наслідки, передбачені договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 217 Господарського кодексу України, штрафні санкції є видом господарських санкцій, які застосовуються у сфері господарювання.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

З урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»пеня обчислюється, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 6.3.1. Договору за несвоєчасну оплату виконаних робіт Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з Відповідача пені у сумі 334,32 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 103,90 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторону.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а також те, що відповідач в установленому порядку обставин, повідомлених позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то за таких обставин, позов визнається обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за розрахунком позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України Державне мито у сумі 102,00 грн. та витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 193 (ч. 1), 230 ГК України, ст.ст. 1, 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Мій комп’ютер»(01023, м. Київ, вул. Мечникова, 8, кв. 22, код 31088331, п/р 98 в ВАТ «УБРП», МФО 320995) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Експрес»(01085, Львівська область, Яворівський район, с. Рясне-Руське, вул. Свободи, 5, код 22393603, п/р 06 в ЗАТ «ПроКредитБанк», МФО 320984) 4 213 (чотири тисячі двісті тринадцять) грн. 70 коп. основного боргу, 334 (триста тридцять чотири) грн. 32 коп. пені, 103 (сто три) грн. 90 коп. 3% річних, 102 (сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя           А.М.Шкурат

21 квітня 2008 року