ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.08                                                                                 Справа № 2/124

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит»в особі Луганської філії, м. Луганськ

до Приватного підприємства «Соціокультурний центр «Сезам», м. Луганськ

про стягнення 1 882 223 грн. 21 коп.

за участю представників сторін:

від позивача – Авільцева Г.І., дов. № 2305 від 04.07.08;

від відповідача – після перерви не прибув;

В судовому засіданні 01.09.09 у порядку ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 15.09.08

в с т а н о в и в :

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1 882 223 грн. 21 коп., в тому числі: основний борг –1 700 000 грн. 00 коп., відсотки за користування кредитом –163 164 грн. 63 коп., комісія –12 064 грн. 52 коп., пеня –6 994 грн. 06 коп.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, проте про дату та час його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника відповідача у запису про оголошення перерви від 01.09.08.

Не зважаючи на те, що дана справа порушена ухвалою суду від 08.07.08 та призначалася до слухання чотирижди (на 29.07.08, 12.08.08, 01.09.08, 15.09.08) відповідач відзив на позовну заяву не надав та вимоги позивача не оспорив і не спростував, але брав участь у попередніх судових засіданнях та мав можливість викласти свої доводи та заперечення. На підставі викладеного справа розглядається за відсутністю представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні від 12.08.08 представником відповідача було подано заяву про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ТОВ «Термінал». Вказане товариство уклало іпотечний договір з банком з метою забезпечення зобов’язань відповідача за кредитним договором, який є підставою даного позову.

Судом вказана заява розглянута та відхиляється як необґрунтована, виходячи з наступного.

06.04.07 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 66-01

-07, за умовами якого позивач зобов’язався надати відповідачу кредитні кошти, а останній

користуватися ними на умовах договору та повернути у визначений строк. З метою

забезпечення вказаного кредитного договору між банком та ТОВ «Термінал»був

укладений іпотечний договір (залучений до матеріалів справи), за умовами якого

товариство забезпечили вимоги банку за договором № 66-0107 від 06.04.07 і є майновим

поручителем та згідно п.2 іпотечного договору не несе відповідальності перед банком за

виконання основного зобов’язання боржником. У разі порушення боржником основного зобов’язання майновий поручитель відповідача за задоволення вимог банку нерухомим майном, що є предметом цього договору.

Як вбачається із позовної заяви банком заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а не про звернення стягнення на майно.

Згідно ст. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Тобто залучення іншого відповідача є правом суду при наявності достатніх підстав.

У даному випадку відповідачем суду не наведено будь-яких підстав для необхідності залучення для участі у справі ще одного відповідача. У зв’язку з чим у задоволенні заяви відповідача слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представників сторін суд прийшов до наступного.

06.04.07 між ТОВ “Фінанси і кредит” в особі філії у Луганській області та Приватним

підприємством «Соціокультурний центр «Сезам»був укладений договір № 66-01-07 про відновлювальну кредитну лінію на суму 1 335 000 грн. 00 коп. зі строком погашення по 05.04.2010 та сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 19%.

18.06.07 між вказаними сторонами було укладено додаткову угоду №1 про зміну п.1.1 розділу 1 кредитного договору, а саме, щодо збільшення суми відновлювальної кредитної лінії до 1 500 000 грн. 00 коп.

06.09.07 сторонами було підписано додаткову угоду №2 за якою збільшена сума відновлювальної лінії до 1 700 000 грн. 00 коп.

01.10.07 також було укладено додаткову угоду №3 щодо зменшення розміру процентної ставки до 17%.

Згідно п.1. 1. даного договору (з урахуванням вказаних додаткових угод) банком позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1 700 000 грн. 00 коп. Позичальник зобов’язується повернути отримані у рахунок кредитної лінії кошти по 05.04.2010 у сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 19% річних, а згідно додаткової угоди №3 –17% річних.

За розрахунком позивача, у зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язань за кредитним договором по поверненню кредиту за ним утворився борг за кредитом у сумі 1 700 000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 163 164 грн. 63 коп., заборгованість по сплаті щомісячної комісії у сумі 12 064 грн. 52 коп., а також нарахована пеня у сумі 6 994 грн. 06 коп.

Відповідач доказів оплати заявлених сум не надав та позовні вимоги не оспорив.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд прийшов до наступного.

Як було вказано вище, між сторонами у справі укладений договір від 06.04.07

№ 66-01-07 про відновлювальну кредитну лінію на суму 1 700 000 грн. 00 коп.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання

сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися

належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач за листами відповідача надав останньому кредитні кошти на загальну суму 1 700 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.4 договору нарахування і сплата відсотків за користування

кредитом здійснюється щомісячно.

За розрахунком позивача за відповідачем за період з 01.11.07 по 03.07.08 утворилась заборгованість по сплаті відсотків на суму 163 164 грн. 63 коп.

Відповідно до п. 7.1. договору за прострочку повернення кредиту або сплати

відсотків за надання кредиту та плати за кредит, відсотків за неправомірне користування кредитом, а також інших строків платежів, передбачених договором, позичальник зобов’язаний сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

У зв’язку з чим, нарахована пеня за період з 01.11.07 по 03.07.08 у сумі 6 481 грн.

32 коп.

За управління кредитом у формі кредитної лінії, згідно п.2.5 договору, позичальник

зобов’язаний щомісячно сплатити банку комісійну винагороду виходячи з відсоткової ставки у 0,1 % річних від ліміту кредитної лінії відповідно до п. 1.1. договору

За розрахунком позивача заборгованість за комісію за період з 01.11.07 по 03.07.08. складає 12 064 грн. 52 коп.

Оскільки вказана сума відповідачем своєчасно внесена не була, позивач нарахував пеню відповідно до п.7.1 договору за вказаний період у сумі 512 грн. 74 коп.

Згідно п.6.1 договору банк має право вимагати повернення виданих кредитних

коштів і сплати відсотків за весь період користування кредитом до настання строку, визначеного п.2.4 договору у випадку порушення умов договору, в тому числі не сплати відсотків за користування кредитом.

Наведене вище підтверджує, що відповідачем умови договору виконувалися неналежним чином, у зв’язку з чим позивач має право вимагати від відповідача повернення кредитних коштів у сумі 1 700 000 грн. 00 до закінчення строку, визначеного договором.

Відповідач доказів належного виконання зобов’язань за договором про

відновлювальну кредитну лінію від 06.04.2006р. № 66-01-07 не надав. Доводи позивача в цій частині не оспорив.

Виходячи з викладених підстав, оцінивши доводи сторін та надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Соціокультурний центр «Сезам», м. Луганськ, вул. Губського, буд.65, код 21778583, на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Банк “Фінанси і кредит” в особі Луганської філії, м. Луганськ, вул. Оборонна, 7а, р № 0980 у Луганській філії ТОВ банку “Фінанси і кредит”, МФО 304717, код 24854712, борг у сумі 1 700 000 грн. 00 коп., відсотки за користування кредитом у сумі 163 164 грн. 63 коп., плата за щомісячну комісію у сумі 12 064 грн. 52 коп., пеню у сумі 6 994 грн. 06 коп., витрати зі сплати державного мита у сумі 18 822 грн. 23 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. , видати наказ позивачу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення: 17.09.2008р.

Суддя Т.А.Василенко