ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" червня 2008 р. Справа № 15/53

за позовом Українсько-Польське товариство з обмеженою відповідальністю "ВДК"

до відповідача Кузпецовська міська рада

про визнання частково недійсним Договору оренди земельної ділянки

Суддя Коломиє В. В.

Секретар судового засідання Михалевська Л.В.

Представники:

Від позивача : Пасенко С.А. (дов. б/н від 12.05.08р.), Берекета О.Б. - директор.

Від відповідача : Процун О.О. (дов. №110 від 27.09.07р.)

Стаття 22 ГПК України роз'яснена.

В судовому засіданні оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Українсько-Польське товариство з обмеженою відповідальністю "ВДК", м.Кузнецовськ просить суд визнати частково недійсним Договір оренди земельної ділянки від 22.12.2007 року укладений між ТзОВ "ВДК" та Кузнецовською міською радою (зареєстрований в ДП "Центр державного земельного кадастру за №72"), а саме,- визнати недійсними п.п.5-9, підпункти 3, 5, 6 п.22, підпункт 3 п.25. абз.1 п.31, п.36 зазначеного Договору.

На думку позивача вищезазначені положення договору оренди земельної ділянки в частині зобов'язань УП ТОВ "ВДК" по внесенню орендної плати суперечать чинному законодавству. Як зазначає позивач, предметом договору оренди є земельна ділянка, яка знаходиться у м.Кузнецовську на майдані Незалежності, 10, і яка передана йому в користування для будівництва і обслуговування універмагу з гастрономом та будинком побуту, що розташовані на орендованій земельній ділянці. При цьому, зазначені об'єкти нерухомості згідно з договором купівлі-продажу від 13.12.02р. належать товариству та являються об'єктами незавершеного будівництва. Таким чином, на земельній ділянці, яка є предметом оспорюваного договору оренди знаходиться об'єкт незавершеного будівництва, який приватизований ТОВ "ВДК", шляхом викупу в порядку, передбаченому Законом України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва".

Відтак вважає, що Товариство, як покупець об'єкта незавершеного будівництва, як-то і передбачено ст.28 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва", з моменту придбання об'єкта протягом строку будівництва визначеного умовами приватизації, звільняється відповідно до закону від плати за землю, щодо земельної ділянки, на якій знаходиться цей об'єкт, на строк будівництва, визначений умовами приватизації.

Відтак вважає, що товариство, як покупець об'єкта незавершеного будівництва, який знаходиться на орендованій земельній ділянці, має законне право на звільнення від орендної плати за землю, на період будівництва.

З огляду на це, умови договору оренди, а саме пункти 5-9, підпункти 3, 5, 6 пункту 22, підпункт 3 пункту 25, абз. 1 пункту 1 та пункт 36 не відповідають вищезазначеним нормам закону, тому на думку позивача є всі підстави, передбачені стст.215, 217 ЦК України та ст.207 ГК України для визнання договору оренди частково недійсним.

Відповідач - Кузнецовська міська рада позовні вимоги відхиляє в зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Як вказує відповідач, право оренди земельної ділянки, як-то передбачено ст.33 ЗК України - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою. При цьому, зазначає, що відповідно до ст.15 Закону України "Про оренду землі"; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату є однією з істотних умов договору оренди. В свою чергу, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним.

Крім того зазначає, що використання землі в Україні є платним, а плата за землю справляється відповідно до закону.

При цьому, відповідач рахує, що позивачем до спірних правовідносин невірно застосовується законодавство, оскільки в даному випадку слід керуватись спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про плату за землю", статтею 2 якого передбачено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати. В свою чергу стаття 12 згаданого закону, як зазначає відповідач, передбачає звільнення від сплати земельного податку, а не орендної плати. Більше того, як вказує відповідач пункт 16 частини 1 статті 12 Закону України "Про плату за землю", яким передбачене звільнення від земельного податку покупця об'єкта незавершеного будівництва па земельну ділянку, відведену під такий об'єкт, з моменту придбання об'єкта на строк будівництва, визначений умовами приватизації, на підставі Закону України від 25.03.05р. виключено.

Відтак на думку відповідача, Закон України "Про плату за землю" не передбачає пільг щодо сплати земельного податку чи орендної плати стосовно земельних ділянок, на яких знаходяться об'єкти незавершеного будівництва, а тому підстав для звільнення ТОВ "ВДК" від орендної плати не вбачає.

Враховуючи це, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку суд прийшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

13 грудня 2002 року між ТОВ "ВДК" (покупець) та РВ ФДМУ по Рівненській області (продавець) був укладений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва універмагу з гастрономом та будинком побуту, що знаходиться на балансі ВП "Рівненська АЕС" за адресою: Рівненська область, м.Кузнецовськ, м-н Незалежності, що підлягає приватизації шляхом викупу (державна власність) (далі договір купівлі-продажу, а.с.32-35), на виконання умов якого, позивач, за Актом прийому-передачі від 25.03.03р. (а.с.36) прийняв проданий 13.12.02р. шляхом викупу об'єкт державної власності - незавершене будівництво універмагу з гастрономом та будинком побуту за адресою: Рівненська область, м.Кузнецовськ, м-н Незалежності, 10-А, вартістю 143109 грн., згідно з наказом РВ ФДМУ по Рівненській області від 30.08.02р. за №337.

При цьому, пунктом 5.4 Договору купівлі-продажу передбачено, що покупець зобов'язаний був завершити будівництво та ввести його в експлуатацію протягом 5 років з моменту переходу права власності на об'єкт. Додатковою угодою №1 від 08.08.07р. (а.с.16), строки завершення будівництва універмагу з гастрономом та будинком побуту та введення його в експлуатацію продовжено до 25 березня 2012 року.

Відповідно до ч.1ст. 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При цьому, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюються на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади, або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч.1 ст.124 ЗК України).

Відтак, на підставі рішення Кузнецовської міської ради від 20.09.07р. за №237 "Про надання земельних ділянок із оренду та встановлення орендної плати" (а.с.43-48), 22 грудня 2007 року між сторонами у справі було укладено договір оренди земельної ділянки за №13 (далі договір оренди, а.с.17-21), на виконання умов якого відповідач за актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду (а.с.22) передав позивачу в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування універмагу з гастрономом та будинком побуту, яка знаходиться за адресою: Рівненська область, м.Кузнеповськ, майдан Незалежності, 10. При цьому, об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 14898,0м2, нормативна грошова оцінка якої становить 2295182,16грн.

В свою чергу позивач, як орендар земельної ділянки зобов'язувався, як-то передбачено рішенням Кузнецовської міської ради від 20.09.07р. за №237 сплачувати орендну плату в розмірі 2 відсотків від грошової оцінки земельної ділянки в рік, шляхом внесення щомісячних платежів в сумі 3825,31 грн. (п.5 Договору).

Позивач, як на підставу позовних вимог, і відповідно визнання частково недійсним договору оренди земельної ділянки, зокрема в частині зобов'язань товариства по внесенню орендної плати посилається на приписи ст.28 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва". Проте з такими доводами позивача суд погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки -це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до п. "в" ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

В свою чергу, статтею 1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване па договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В свою чергу, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування па певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 ЗК України).

При цьому, однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату (ч.1 ст. 15 ЗК України). В той же час, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Зазначене передбачене і спеціальним законом, яким в свою чергу є Закон України "Про плату за землю", статтею 1 якого передбачено платне використання землі в Україні, плата за яку справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

В свою чергу статтею 28 Закону України "Про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва" від 14.09.00 р. на яку в свою чергу, як на підставу звільнення від сплати орендної плати посилається позивач передбачено, що покупець об'єкта незавершеного будівництва з моменту придбання об'єкта протягом строку будівництва, визначеного умовами приватизації, звільняється відповідно до закону від плати за землю, щодо земельної ділянки, на якій знаходиться цей об'єкт, на строк будівництва, визначений умовами приватизації.

Відповідно до Прикінцевих положень, згаданого закону (ч. 5 ст.30 Закону), частину першу статті 12 Закону України "Про плату за землю" доповнено пунктом 16 такого змісту:

"16) покупець об'єкта незавершеного будівництва на земельну ділянку відведену під такий об'єкт, з моменту придбання об'єкта на строк будівництва, визначений умовами приватизації".

В сою чергу стаття 12 Закону України "Про плату за землю" встановлює підстави звільнення від сплати саме земельного податку. Більше того, згідно із Законом України від 25.03.07 р., № 2505-ІV пункт 16 частини першої статті 12 виключено.

Враховуючи, що норми статті 28 Закону України "Про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва" є відсильними, які в свою чергу відсилають до спеціального закону, який регулює відносини, які склалися щодо плати за землю, яким в свою чергу є Закон України "Про плату за землю", зважаючи що останній не передбачає як на момент укладення договору оренди, так і на даний час, пільг щодо сплати земельного податку чи орендної плати стосовно земельних ділянок, на яких знаходяться об'єкти незавершеного будівництва, підстави для звільнення ТОВ "ВДК" від сплати в установленому порядку орендної плати, суд не вбачає.

Окремо слід зауважити, що рішення Кузнецовської ради від 20.09.07.р. за № 237 "Про надання земельних ділянок в оренду та встановлення орендної плати" і на підставі якого було укладено оспорюваний позивачем договір оренди, в установленому порядку відмінено чи (або) визнано нечинним не було.

Відповідно до статті 33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість доводи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і відповідно визнання частково недійсним укладеного 22.12.07 р. сторонами у справі договору оренди земельної ділянки є безпідставними, необгрунтованими та надуманими, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З огляду на це, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

підписано "20" червня 2008 р.