ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6/694

06.03.08

За позовом                    Державного підприємства поліграфічний комбінат «Україна»по виготовленню цінних паперів

До                               Дочірнього підприємства «Інтерзв'язок»

Про                              визнання недійсним договору та стягнення 110666,4 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача          Карповський Л.В. (за дов.74000-02/2586 від 14.11.2007)

Сікачов С.Ю. (за дов.74000-02/188 від 26.01.2007)

Від відповідачів Кобилянський О.Ю. (за дов. б/н від 01.12.2007)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом державне підприємство поліграфічний комбінат «Україна»по виготовленню цінних паперів до дочірнього підприємства «Інтерзв'язок»про визнання договору № 030406/М/99 від 06.05.2006, укладеного між сторонами, недійсним з моменту укладення, а також стягнення 110666,4 грн. збитків.

Ухвалою суду від 05.11.2007 було порушено провадження у справі № 6/694.

Строк вирішення спору було продовжено в порядку ст. 69 ГПК України за клопотанням сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваний договір укладено внаслідок обману (ст. 230 ЦК України), у зв’язку з чим він підлягає визнанню недійсним з моменту укладення. Обман, на думку позивача, полягає в замовчуванні відповідачем факту відсутності потреби проведення робіт по створенню виробництва голографічних захисних елементів та, відповідно, необхідності укладання договору.

За твердженням позивача, відповідачу було відомо про неможливість створення виробництва гелографічних захисних елементів і неможливість використання робіт за цільовим призначенням на виробничих площах 2-го поверху формного корпусу за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44, у зв’язку з близьким розташуванням трамвайної колії біля підприємства, що спричиняє високий рівень вібрації. Неможливість створення виробництва гелографічних захисних елементів за вказаною адресою встановлено фахівцями Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є.Лашкарьова НАН України, що відображено у висновку від 06.08.2007. Згідно з частиною другою ст. 230 Цивільного кодексу України позивач також просить відшкодувати завдані збитки у подвійному розмірі, що становить 110666,4 грн.

Відповідач у наданому суду відзиві проти позову заперечив, вказуючи на те, що відповідачу на момент укладення договору підряду на виконання будівельних робіт не була і не могла бути відома та обставина, що мають місце коливання та вібрації, будь-які інші обставини, які можуть унеможливити чи перешкодити створенню виробництва, оскільки такі обставини можуть бути встановлені в результаті проведення відповідних досліджень, експертизи, зокрема, на стадії розробки робочого проекту будівництва об'єктів виробничого призначення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

06.05.2006 між державним підприємством поліграфічний комбінат «Україна»по виготовленню цінних паперів (замовником) та дочірнім підприємством «Інтерзв’язок»(підрядником) було укладено договір № 030406/М/99 (далі - Договір).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за Договором (п. 11.1).

Згідно з п. 1.1 Договору, підрядник зобов'язується своїми силами і засобами на власний ризик виконати та здати замовнику підготовчі будівельні роботи по створенню виробництва голографічних захисних елементів на існуючих виробничих площах 2-го поверху формного корпусу позивача за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44, (далі - Роботи), відповідно до затвердженої сторонами попередньої кошторисної документації і в узгоджений сторонами строк, а замовник зобов'язався прийняти виконані Роботи і оплатити вартість останніх згідно з умовами Договору.

На виконання умов Договору відповідач виконав роботи за Договором на суму 55333,2 грн., що підтверджується актами виконаних робіт.

Позивач 22.12.2006 перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 55333,2 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги про визнання Договору недійсним, виходячи з наступного.

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України).

Отже, для того, щоб кваліфікувати правочин як обман, необхідно встановити, що омана стосувалася природи правочину, прав та обов’язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими та бажаними для однієї зі сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу вказаної норми закону обов’язок доведення факту умисного введення відповідачем позивача в оману, а саме: тієї обставини, що на момент укладення правочину підряднику було відомо про неможливість створення виробництва голографічних захисних елементів і неможливість використання Робіт за цільовим призначенням, покладається на останнього.

Натомість, жодними обґрунтованими доводами позивача не було спростовано твердження відповідача, що на момент укладення Договору йому не було відомо і не могло бути відомо про будь-які обставини, які можуть унеможливити чи перешкодити створенню згаданого виробництва. Наявність таких обставин може бути з'ясована в результаті виконання відповідних проектних робіт, досліджень тощо.

Так, згідно з п. 6.1. Державних будівельних норм України (ДБН А.2.2-3-2004) для визначення конкретних містобудівних, архітектурних, художніх, екологічних, технічних, технологічних, інженерних рішень об'єкта, техніко-економічних показників і виконання будівельно-монтажних робіт розробляється робочий проект, тобто тільки в результаті фактичного виконання проектних робіт можливо визначитися та прийняти відповідне рішення стосовно будівництва конкретного об'єкта, зокрема виявити обставини, які можуть зробити неможливим створення виробництва.

Відповідачем при укладенні Договору будь-які дослідження не проводились, йому не надавалися і ним не вивчалися будь-які дані, документи, безпосередньо пов'язані зі створенням виробництва голографічних захисних елементів, зокрема, відомості про обладнання, яке планується використовувати у виробництві з технічними характеристиками і паспортами, акти обстежень приміщень, де планується розміщення виробництва і схеми, відомості про підземні споруди, підземні і наземні комунікації, архітектурно-планувальне завдання.

Посилання позивача на постанову Київського апеляційного господарського суду по справі № 31/447 від 20.12.2007 як на доказ обізнаності відповідача про неможливість створення виробництва голографічних захисних елементів не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки предметом договору № 150206/ПК-1 від 15.02.2006, який визнано недійсним вказаним судовим рішенням, є розробка відповідачем (виконавцем) технічного завдання по розділах Робочого проекту на об’єкти позивача щодо створення виробництва голографічних захисних елементів на існуючих виробничих площах другого поверху формного корпусу за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44, і підставою визнання його недійсності як такого, що укладений під впливом обману, є замовчування факту відсутності необхідності розробки технічного завдання, а не неможливість створення виробництва гелографічних захисних елементів.

Крім того, висновок від 06.08.2007 Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова НАН України також складено за результатами проведення відповідних спеціальних досліджень та вимірювань. Доказів проведення подібних досліджень відповідачем на час укладення Договору позивач суду не надав.

Статтею 32 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем не було надано належних доказів введення його відповідачем в оману, а тому вимога про визнання Договору недійсним з цієї підстави задоволенню не підлягає.

У зв’язку з відсутністю підстав для визнання Договору недійсним, також не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача збитків, оскільки вказана вимога є похідною.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                      С.А. Ковтун

Рішення підписано 25.04.2008