ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 2/541пд

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу державного підприємства "Луганськвугілля" на рішення господарського суду Луганської області від 11.12.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. в справі № 2/541пд господарського суду Луганської області за позовом державного підприємства "Луганськвантажтранс" до державного підприємства "Луганськвугілля" про розгляд розбіжностей при укладенні додаткової угоди до договору

за участю представників сторін:

від позивача: Алексанян О.І.,

від відповідача: Каплієнка В.Є., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач –державне підприємство "Луганськвантажтранс" у жовтні 2007 року звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача –державного підприємства "Луганськвугілля" про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладенні додаткової угоди від 06.08.2007 р. № 1 до договору від 28.12.2006 р. № 1/181/05 з протоколом розбіжностей на подачу та прибирання залізничних вагонів.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.12.2007 р. (суддя Седляр О.О.), дата підписання рішення - 17.12.2007 р., позов задоволено: викладено частину 1 пункту 3.3 розділу 3 додаткової угоди № 1 від 06.08.2007 р. до договору на подачу та прибирання залізничних вагонів від 28.12.2006 р. № 1 з протоколом розбіжностей по ДП “Луганськвугілля” у наступній редакції: “попередньо перераховувати на розрахунковий рахунок “транспорту” плату: 1) за подачу та прибирання завантажених вагонів з рахунку планової вартості 1 тн/км-0,84 грн. ...” далі за текстом договору від 28.12.2006 р. № 1; стягнуто з державного підприємства “Луганськвугілля” на користь державного підприємства "Луганськвантажтранс" 85 грн. витрат по оплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. (судді: Баннова Т.М. –головуюча, Парамонова Т.Ф., Семендяєва І.В.) рішення господарського суду Луганської області від 11.12.2007 р. залишено без змін.

Судові акти мотивовані обґрунтованістю позовних вимог, підтверджених матеріалами справи, положеннями статті 627, частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, відповідач - державне підприємство "Луганськвугілля" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційних вимог відповідач посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права: положення частини 2 статті 6, статті 627, частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, вказуючи на безпідставність її доводів.

Вислухавши представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1, 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами обох інстанцій встановлено, що державним підприємством “Луганськвантажтранс” та державним підприємством “Луганськвугілля” 28.12.2006 р. укладено договір № 1/181/05 на подачу та прибирання залізничних вагонів. Строк дії договору з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р.

З боку відповідача вказаний договір підписано з протоколом розбіжностей.

Протоколом від 28.02.2007 р. розбіжності до договору сторонами узгоджені, у тому числі абзац 1 пункту 3.3 договору сторонами викладено у новій редакції: попередньо перераховувати на рахунок “транспорту" плату за подачу та прибирання завантажених вагонів з розрахунку планової вартості 1 т/км на І півріччя 2007 року - 0, 61 грн., на II півріччя 2007 року - 0, 62 грн.

Листом від 07.09.2007 р. № 05/589 позивачем направлена відповідачу додаткова угода від 06.08.2007 р. № 1 до договору, якою він пропонував викласти абзац 1 пункту 3.3 договору в редакції, яка передбачає зміну оплати за подачу, прибирання завантажених вагонів та встановлення її у розмірі з розрахунку планової вартості 1 т/км - 0, 84 грн.

Вказана додаткова угода підписана відповідачем з протоколом розбіжностей, яким передбачено розмір плати за подачу та прибирання завантажених вагонів з розрахунку планової вартості 1 т/км - 0, 62 грн.

Цивільним законодавством встановлено принцип свободи договору.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 3.4 договору, який укладено на основі вільного волевиявлення сторін передбачено можливість збільшення вартості послуг, які надаються позивачем у зв'язку із збільшенням заробітної плати працівників, вартості ПММ, матеріалів, витрат на виконання ремонтних робіт та інших витрат, цін і тарифів на “Укрзалізниці”.

Необхідність збільшення ціни його послуг позивач обґрунтовує переведенням працівників ДП "Луганськвантажтранс", на виконання Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік”, на нові умови оплати праці, які передбачають збільшення мінімальної заробітної плати, збільшенням у зв'язку з виконанням наказу Міністерства вугільної промисловості від 25.06.2006 р. № 478 “Про реорганізацію вантажно-транспортної системи вугільної галузі” суми амортизаційних нарахувань.

Судами обох інстанцій встановлено, що ціна послуг, що надана відповідачеві встановлена з нульовою рентабельністю, решта клієнтів обслуговувалися за ціною 0, 84 грн. з 1 т/км з рентабельністю 35 %.

Приймаючи рішення про викладення частини 1 пункту 3.3 розділу 3 додаткової угоди від 06.08.2007 р. № 1, до договору в редакції позивача, судом першої інстанції обґрунтовано враховано лист Міністерства вугільної промисловості від 10.05.2007 р. № 103/01-04/16-07, в якому зазначено про підвищення собівартості вугільної продукції та вплив на формування ціни на 1 т/км перевезення вантажів; не передбачено надання будь-яких пільг для підприємств, що входять до сфери управління Мінвуглепрому.

Будь-які документи на спростування розрахунку позивача вартості 1 т/км відповідачем не надані в порушення вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи касаційної скарги про порушення при прийнятті оскаржуваних судових актів норм матеріального та процесуального права підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Луганської області від 11.12.2007 р. та постанова Луганського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. прийняті з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, і підстав для їх скасування суд касаційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Луганськвугілля" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 11.12.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. в справі № 2/541пд господарського суду Луганської області залишити без змін.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

І. Вовк

П. Гончарук