ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.08                                                                                           Справа № 1/52-38

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                  Давид Л.Л.

Суддів                                                                      Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Рибгосп «Цумань» ВАТ «Волиньрибгосп», за вих. №23 від 18.04.2008 р.

на рішення Господарського суду Волинської області від 10.04.2008 р.

у справі № 1/52-38 (суддя –Гончар М.М.)

за позовом Приватної фірми «ОЛС», м. Луцьк

до Дочірнього підприємства «Рибгосп «Цумань»Відкритого акціонерного товариства «Волиньрибгосп», смт. Цумань, Ківецівського району, Волинської області

про стягнення 230 898,86 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Федоров О.В. –представник (довіреність за №4 від 06.03.2008 р.), Степаненко О.А. - директор;

від відповідача: не з’явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10.04.2008 р. у справі №1/52-38 частково задоволено позовні вимоги Приватної фірми «ОЛС», м. Луцьк (надалі –Позивач) до Дочірнього підприємства «Рибгосп «Цумань»Відкритого акціонерного товариства «Волиньрибгосп», смт. Цумань, Ківецівського району, Волинської області (надалі –Відповідач) про стягнення 230 898,86 грн. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 156 845 грн. заборгованості за поставлений товар, 22138,68 грн. пені, 32335,58 грн. індексу інфляції, 2 113,19 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 118 грн. в повернення витрат на інформаційно технічне забезпечення процесу. В решті позову відмовлено.

Відповідач –ДП «Рибгосп»Цумань»ВАТ «Волиньрибгосп», частково не погодившись з вищезазначеним рішенням подав апеляційну скаргу (вих. №23 від 18.04.2008 р.) в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи. Судом при винесенні рішення не взято до уваги того, що сторонами не було підписано жодних документів щодо узгодження сторонами замовлення, а також не вносилися зміни до договору, які б змінювали попередньо підписані сторонами умови договору. При заявлені позовних вимог, Позивачем не подано документів, що підтверджували б здійснення Відповідачем замовлення у відповідності до договору від 10.05.207 р. Таким чином, на думку Скаржника, у Позивача відсутні законні підстави для нарахування згідно договору пені та індексу інфляції після п’яти календарних днів з моменту поставки, адже фактично відповідальність за невиконання зобов’язань, її розмір та порядок нарахування в такому випадку встановлюється відповідно до положень Закону України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов’язань».

Дані обставини, на думку Скаржника, є безумовною підставою для зміни рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 22 138,00 грн. пені та 32335,58 грн. збитків від інфляції, та в цій частині просить прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач –ПП «ОЛС»у відзиві (вих. №17 від 12.05.2008 р.) та його представник в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду вважає вірним, таким яке прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, матеріалів та обставин справи, а відтак просить останнє залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Відповідач (Скаржник) участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 05.05.2008 р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення за № 302819 (а.с.66). Ухвалою суду від 05.05.2008 р. участь представників сторін визначено на власний розсуд. Представник Позивача просить розглянути справу за відсутності представника Відповідача.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, порадившись на місці, вирішила розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази заслухавши представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Волинської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

10.05.2007 р. Приватною фірмою «ОЛС»(«Продавець») та ДП «Рибгосп «Цумань»ВАТ «Волиньрибгосп»(«Покупець») укладено договір, згідно п. п. 1.1 та 4.1. якого продавець зобов’язався продати товар покупцю, а покупець зобов’язався прийняти товар та оплатити його: здійснити передоплату 50% від всієї кількості товару та 50% протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання товару.

Позивач –Приватна фірма «ОЛС»на виконання умов договору від 10.05.2007 р. відпустила Дочірньому підприємству «Рибгосп «Цумань»ВАТ «Волиньрибгосп»товар на загальну суму 489 081,60 грн., що підтверджується накладними та довіреностями, наявними в матеріалах справи (а.с.6-19).

Відповідач свої зобов’язання в частині оплати товару не виконав, що вбачається з претензії, яка надіслана Позивачем, в якій останній констатує факт, що станом на 12.11.2007 р. заборгованість складає 156 845 грн., і просить її погасити, що Відповідачем в добровільному порядку не зроблено.

Відповідно до цього, Позивачем подано позовну заяву до місцевого господарського суду про стягнення з ДП «Рибгосп «Цумань»ВАТ «Волиньрибгосп»156 845,00 грн. боргу, 22 562,04 грн. збитків від інфляції, 32 970 грн. штрафу та 18 521,81 грн. пені (а.с.2-3).

В подальшому Позивачем подано місцевому господарському суду заяву вих. №8 від 08.02.2008 р. про зміну позовних вимог, в якій останній просить стягнути з Відповідача 156 845,00 грн. боргу, 32 335,58 грн. збитків від інфляції, 22138,68 грн. пені та відшкодувати у відповідності до вимог ст.49 ГПК України витрати, пов’язані з оплатою державного мита та інформаційно-технічного забезпечення (а.с.57).

Позовні вимоги місцевим господарським судом задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 156 845 грн. заборгованості за поставлений товар, 22138,68 грн. пені, 32335,58 грн. індексу інфляції, 2 113,19 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 118 грн. в повернення витрат на інформаційно технічне забезпечення процесу. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Скаржник не оспорює суму основного боргу в розмірі 156 845 грн., а лише не погоджується з нарахуванням пені та індексу інфляції.

При перегляді рішення в апеляційному порядку судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

У відповідності до положень ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов’язання виникають з підстав , встановлених ст.. 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов’язки.

Аналізуючи положення договору від 10.05.2007 р., такий за своїм змістом є договором купівлі-продажу, а отже регулюється також окремими зобов’язаннями, а саме договором купівлі-продажу.

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобов’язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України (ст. 193 ГК України) - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач свої зобов’язання відповідно до положень закону та умов договору виконав повністю, а саме поставив товар встановлений договором, а відповідач зобов’язання щодо оплати товару виконав частково.

Скаржник в апеляційній скарзі покликається на те, що всі поставки товару ним отримувались не за договором купівлі-продажу від 10.05.2007 р., посилаючись на те, що у сторін немає письмового узгодження замовлення. Дане твердження Скаржника спростовується наступним.

20.08.2007 р. ДП «Рибгосп «Цумань»підписано додаткову угоду до Договору купівлі-продажу від 10.05.2007 р., пунктом 1 якої надано право виконати грошові зобов’язання покупця (Відповідача) третьою особою (а.с.74). 31.08.2007 ВАТ «Волиньрибгосп»сплатив на рахунок Позивача 927 000 грн., в тому числі 397 555 грн. за ДП «Рибгосп «Цумань». Згідно довідки банку за вих. №17-0477 від 07.05.2008 р. (а.с.77), вбачається, що в платіжному дорученні від 31.08.2007 р. зазначено призначення платежу «купівля комбікормів за договором б/н від 20.08.2007 р.

Крім цього, в підтвердження того, що поставка товару здійснена згідно договору від 10.05.2007 р. є договір №31/в від 20.08.2007 р. (а.с.79), що укладений між ПФ «ОЛС»та ВАТ «Волиньрибгосп», який взяв на себе обов’язки сплатити існуючий на 31.08.2007 р. борг Відповідача по договору від 10.05.2007 р.

Також судова колегія зазначає, що в рахунках фактурах, наявних в матеріалах справи (а.с.32-48), зазначено що одержувачем товару є ДП «Рибгосп «Цумань»згідно «договору від 10.05.2007 р.», у видаткових накладних (а.с.9-19) також зазначено, що умова продажу є «договір».

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від встановленої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 5.1. Договору продавець та покупець відповідно зобов’язуються сплачувати пеню у розмірі 0,2 % від суми непоставленого товару або заборгованість за кожен день затримки поставки або платежу, до дня повного завершення своїх зобов’язань, а тому пеня в сумі 22138,68 грн. та індекс інфляції в розмірі 32 335, 58 грн., згідно розрахунку (а.с.58) правомірно стягнуті судом.

У відповідності до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства матеріалам та обставинам справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Волинської області від 10.04.2008 р. у справі №1/52-38 залишити без змін, апеляційну скаргу ДП «Рибгосп «Цумань»ВАТ «Волиньрибгосп»без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу №1/52-38 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська