ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.05.2008 року                                                            Справа № 6/630

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого           Семендяєвої І.В.

суддів           Єжової С.С.

Парамонової Т.Ф.

за присутністю секретаря

судового засідання           Антонової І.В.

та представників сторін:

від позивача            -Ільченко Л.М., юрисконсульт юрид. відділу ТЕС, довіреність № 8 від 08.01.08;

- Єршова Т.В., головний бухгалтер, довіреність б/н від 30.01.08;

від відповідача           - Ковальова Л.І., головний бухгалтер, довіреність б/н від 29.05.08,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу            Товариства з обмеженою відповідальністю „Східенерго” в особі структурної одиниці „Луганська ТЕС” Товариства з обмеженою відповідальністю „Східенерго”, м. Щастя Луганської області

на рішення

господарського суду            Луганської області

від            10.04.08 (підписано 15.04.08)

у справі           № 6/630 (суддя Василенко Т.А.)

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю „Східенерго” в особі структурної одиниці „Луганська ТЕС” Товариства з обмеженою відповідальністю „Східенерго”, м. Щастя Луганської області

до відповідача           Комунального закладу „Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 46”,

м. Щастя Луганської області

про           стягнення 32339 грн. 22 коп.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю „Східенерго” в особі структурної одиниці „Луганська ТЕС” товариства з обмеженою відповідальністю „Східенерго”, м. Щастя Луганської області (далі за текстом - ТОВ „Східенерго” в особі СО „Луганська ТЕС”, позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з комунального закладу „Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 46”, м. Щастя Луганської області (далі за текстом –КЗ „Луганська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 46”, відповідач) суми боргу у розмірі 22438 грн. 69 коп., яка утворилася на підставі договору № 1203 про забезпечення тепловою енергією від 15.10.03, суми індексу інфляції у розмірі 8261 грн. 54 коп., 3% річних у розмірі 1638 грн. 99 коп., судові витрати.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.04.08 у справі № 6/630 позовні вимоги задоволено в частині стягнення суми боргу у розмірі 8423 грн. 51коп., 3% річних у розмірі 274 грн. 65 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 1084 грн. 14 коп., державне мито у розмірі 97 грн. 83 коп., витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу у розмірі 35 грн. 70 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 3183/31 від 23.04.08, якою просить скасувати рішення суду в частині відмови від задоволення позовних вимог на підставі пропуску строку позовної давності та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення основного боргу по пред’явленим рахункам задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник вказує на те, що господарським судом Луганської області під час вирішення спору порушено норми матеріального (ст. 264 Цивільного кодексу України) та процесуального (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України) права.

Луганський апеляційний господарський суд на підставі ст. 98 Господарського процесуального кодексу України ухвалою від 29.04.08 прийняв до провадження апеляційну скаргу позивача.

Розпорядженням першого заступника голови суду від 29.04.08 для розгляду вказаної вище апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Бойченко К.І., судді –Єжова С.С., Парамонова Т.Ф.

У зв’язку з виходом з відпустки розпорядженням першого заступника голови суду від 05.05.08 виключено із складу колегії головуючого суддю Бойченка К.І. та введено до судової колегії головуючого суддю Семендяєву І.В.

Відзивом № 76 від 16.05.08 відповідач просить залишити без змін апеляційну скаргу позивача, резолютивну частину рішення також залишити без змін, а мотивувальну частину –виключити.

Апеляційна скарга розглядалась 20.05.08. У судовому засіданні було оголошено перерву до 27.05.08, після до 29.05.08. Постанова приймається 29.05.08.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

За змістом ст. 101 вказаного Кодексу у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи та встановлено місцевим господарським судом, 15.10.03 між сторонами за позовом було укладено договір № 1203 на забезпечення теплової енергії, за умовами якого позивач (постачальник) зобов’язався забезпечувати споживача (відповідача) тепловою енергією та гарячою водою, а останній –оплатити надану теплову енергію в строки, що зазначені у договорі; при цьому відповідач оплачує вартість спожитої теплової енергії на підставі рахунку.

Розділом 6 зазначеного договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

За наданим розрахунком позивача за період лютий 2004 року - квітень 2006 року по вказаному договору за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 22 438 грн. 69 коп., а також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України до стягнення позивач заявив суму інфляційних втрат у розмірі 8 261 грн. 54 коп., 3% в сумі 1 638 грн. 99 коп.

Господарський суд Луганської області підставно зазначив, що матеріалами справи, в т. ч. актами приймання-передачі від 31.03.04, 24.02.05, 26.04.05, 31.01.06, 26.04.06, підтверджено, що позивач надавав відповідачу відповідні послуги та виставляв останньому рахунки на оплату. Так, були виставлені наступні рахунки: № 217 від 29.02.04 на суму 12843 грн. 22 коп.; № 354 від 31.03.04 на суму 9172 грн. 15 коп.; № 506 від 26.04.04 на суму 3253 грн. 92 коп.; № 187 від 24.02.05 на суму 15177 грн. 24 коп.; № 514 від 26.04.05 на суму 4806 грн. 26 коп.; № 483 від 26.04.06 на суму 2033 грн. 09 коп.; № 56 від 30.01.06 на суму 19095 грн. 40 коп., всього на загальну суму 66021 грн. 48 коп.

Із матеріалів справи вбачається та визнано сторонами (в т. ч. і відповідачем за контррозрахунком ціни позову), що відповідачем була здійснена часткова оплата вказаних рахунків:

-          рахунок № 217 від 29.02.04 був оплачений 24.03.04 в сумі 12234 грн. 00 коп., залишилась заборгованість в сумі 609 грн. 22 коп.;

-          рахунок № 354 від 31.03.04 не оплачений;

-          рахунок № 506 від 26.04.04 не оплачений;

-          рахунок № 187 від 24.02.05 оплачений 28.02.05 в сумі 14697 грн. 64 коп., залишилась заборгованість в сумі 479 грн. 60 коп.;

-          рахунок № 514 від 26.04.05 оплачений 27.04.05 на суму 2269 грн. 51 коп., залишилась заборгованість в сумі 2536 грн. 75 коп.;

-          рахунок № 483 від 26.04.06 не оплачений;

-          рахунок № 56 від 30.01.06 оплачений 03.02.06, 16.03.06, 24.03.06 на суму 15721 грн. 23 коп.

Місцевий господарський суд проаналізував умови договору № 1203 від 15.10.03 та зазначив, що умовами цього договору не передбачено конкретно визначеного строку для оплати наданих послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач не заперечує проти отримання рахунків, які позивач надав до матеріалів справи.

Є обґрунтованими посилання суду першої інстанції на ст. 50 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” та п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року № 630.

Господарський суд Луганської області дійшов обґрунтованого висновку про те, що при здійсненні платежів відповідачем у його платіжних дорученнях зазначались договір та номер, і дата рахунку. У зв’язку з викладеним, є обґрунтованим зарахування платежів відповідача у погашення тих нарахованих сум вартості теплової енергії саме за рахунками, які вказані у платіжних дорученнях. Згідно вищевикладеному, є вірним розрахунок позивача (а.с. 52, т. 2), за яким несплаченим у 2004 році залишився рахунок № 217 від 29.02.04 у сумі 609 грн. 22 коп. (не приймаються до уваги доводи відповідача про повну сплату вказаної у рахунку № 217 суми платіжними дорученнями № 271 від 23.02.04 та № 323 від 24.03.04, оскільки зазначений рахунок сплачений тільки у сумі 12 234 грн. платіжним дорученням від 24.03.04, а платіжне доручення № 271 від 23.02.04 (а.с. 68, т. 1) має посилання на інші рахунки - № 75 та № 163); повністю несплаченими залишились рахунки № 354 від 31.03.04 на суму 9172 грн. 15 коп. та № 506 від 26.04.04 на суму 3253 грн. 92 коп. Саме відносно цих сум подана відповідачем заява про застосування строку позовної давності (а.с. 47, т. 2), яку суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, про порушення своїх прав по оплаті наданих послуг позивач довідався після того, як відповідач здійснив часткову оплату за рахунком № 217 платіжним дорученням від 24.03.04, за рахунком № 354 від 31.03.04 –21.04.04 (строк оплати за п. 18 згаданих вище Правил), за рахунком № 506 від 26.04.04 –21.05.04. Тобто на момент звернення до суду першої інстанції з позовом (10.12.07) сплинув 3-х річний строк позовної давності, встановлений для захисту порушеного або оспорюваного права за зазначеними рахунками.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку.

Позивач вказує, що такою дією є складення актів звірки розрахунків та підписання їх повноважними представниками сторін.

Місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок про те, що акт звірки розрахунків не є документом, який є дією по визнанню боргу.

Акт звірки розрахунків є документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов’язань сторін підтверджується первинними документами –договором, накладними, рахунками. Акт звірки фіксує тотожність відображення певних господарських операцій в обліку сторін і не тягне за собою певні цивільно-правові наслідки.

Діями особи, що свідчать про визнання свого боргу, можуть бути будь-які дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій, які свідчать про визнання боргу, можуть відноситися: повне або часткове визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу і (або) неустойки, сплата процентів по основному боргу; прохання про відстрочку виконання. При цьому в тих випадках, коли передбачалось виконання зобов'язання частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник здійснив дії, які свідчать про визнання лише частини (періодичного платежу), такі дії не можуть бути підставою для перерви перебігу строку позовної давності по іншим частинам (платежам).

Господарський суд в кожному конкретному випадку повинен дослідити обставини, які свідчать про визнання боргу. Якщо факт визнання боргу встановлений, давність переривається в день такого визнання.

Згідно вищенаведеному, акт звірки розрахунків не є документом (діями), який би свідчив про визнання боржником свого боргу; якщо при наявності акту звірки розрахунків боржник заявив про застосування строку позовної давності, така заява підлягає задоволенню. Отже, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги акт звірки розрахунків станом на 01.01.06, є необґрунтованими.

Таким чином, відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України рішення місцевого господарського суду, що оскаржується у даному випадку, ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито за подання апеляційної скарги покласти на заявника скарги. Зайве сплачене державне мито у розмірі 91 грн. 62 коп. слід повернути заявнику із Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Східенерго” в особі структурної одиниці „Луганська ТЕС” Товариства з обмеженою відповідальністю „Східенерго”, м. Щастя Луганської області № 3183/31 від 23.04.08 на рішення господарського суду Луганської області від 10.04.08 по справі № 6/630 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 10.04.08 у справі № 6/630 залишити без змін.

3. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю „Східенерго” в особі структурної одиниці „Луганська ТЕС” Товариства з обмеженою відповідальністю „Східенерго”, м. Щастя Луганської області із Державного бюджету України зайве сплачене державне мито за подання апеляційної скарги у розмірі 91 грн. 62 коп. згідно оригіналу платіжного доручення № 000 від 23.04.08, який знаходиться в матеріалах справи, на підставі даної постанови, що скріплена гербовою печаткою суду.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                            І.В. Семендяєва

Суддя                                                                                 С.С. Єжова

Суддя                                                                                Т.Ф. Парамонова