ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 р.

№ 18/377

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

за участю представника позивача:

Шістки В.О. та представника відповідача –Стовбир О.О.

касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на постанову

від 14.01.2008

Київського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 18/377

господарського суду

міста Києва

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк"

до

Закритого акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про

стягнення 348764,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року відкрите акціонерне товариство "Кредитпромбанк" звернулося з позовом до закритого акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення з відповідача 335103,44 грн. страхового відшкодування та 13661,20 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.10.2007 у справі № 18/377 позов задоволено. Стягнено з ЗАТ "Страхова група "ТАС" на користь ВАТ "Кредитпромбанк" 335103,44 грн. страхового відшкодування та 13661,20 грн. пені.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2008, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову апеляційного суду від 14.01.2008, рішення суду першої інстанції від 23.10.2007, а справу направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва. Скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 32, 34, 43, 79, 80 ГПК України, ст.ст. 526, 549, 550, 599, 611, 626, 628 ЦК України, ст.ст. 8, 16, 20 Закону України "Про страхування".

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу відповідача –без задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування Київським апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 14.03.2006 між сторонами у справі був укладений договір № 0 страхування кредитного портфелю банку, предметом якого є страхування ризиків позивача, пов’язаних з невиконанням (неналежним виконанням) позичальниками своїх договірних зобов’язань по договорах про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку.

Умовами вказаного договору встановлено, що об’єктом страхування є майнові інтереси банку, пов’язані з матеріальними збитками внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту та /або процентів за користування кредитом на умовах банку відповідно до договору про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку, форма і умови якого узгоджені з відповідачем, банківським продуктом "Ліміти кредитування за картковими рахунками під платіжні картки міжнародних платежів систем VISA та/або Master Card для працівників підприємств, з якими ВАТ "Кредитпромбанк" уклав договір про кредитування працівників".

При цьому, в переліку страхових випадків, за яких страховик надає страхувальнику страховий захист на випадок невиконання позичальником своїх зобов’язань перед позивачем, що передбачені укладеною між позивачем та позичальником кредитною угодою, визначено неплатоспроможність позичальника; смерть позичальника.

Крім того, умовами договору сторони визначили, що під неплатоспроможністю позичальника сторони розуміють наявність простроченої заборгованості по сплаті частини кредиту та/або відсотків, передбачених умовами кредитної угоди, не менше, ніж за два календарних місяці протягом дії кредитної угоди або виникнення простроченої заборгованості при закритті ліміту кредитування. Страховий захист розповсюджується на страхові випадки, які настали в період дії конкретної кредитної угоди, по якій були внесені страхові платежі, згідно з реєстром кредитних договорів.

Підставами для відмови страховика у здійсненні страхової виплати є: невиконання страхувальником, взятих на себе зобов’язань за договором страхування; внесення змін страхувальником в кредитні угоди, що впливають на умови цього договору, без їх погодження із страховиком або недотримання узгодженої редакції кредитної угоди; настання чи прояву форс-мажорних обставин, що кваліфікуються такими згідно з чинним законодавством; навмисні дії страхувальника або його посадових осіб, спрямовані на настання страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об’єкт страхування або про факт настання страхового випадку; порушення страхувальником вимог банківського продукту "Ліміти кредитування за картковими рахунками під платіжні картки міжнародних платежів систем VISA та/або Master Card для працівників підприємств, з якими ВАТ "Кредитпромбанк" уклав договір про кредитування працівників (фізичних осіб - резидентів України)"; підтвердження страхувальником неправдивих відомостей, наданих позичальниками та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Судами також було встановлено, що листами від 11.08.2006 та від 18.08.2006 відповідач надав згоду щодо включення до реєстру договорів, відповідно до договору страхування кредитного портфелю банку від 14.03.2006, кредитні договори, що будуть укладені з працівниками ТзОВ "Міжгір’я" та кредитні договори, що будуть укладені з працівниками об’єднання громадян "Віра" Всеукраїнської громадської організації "Українська спілка інвалідів".

Крім того, судами встановлено, що позивач на виконання умов договору страхування направив відповідачу лист від 19.01.2007, в якому повідомив про виникнення простроченої заборгованості за лімітами кредитування по 19 позичальниках (працівниками об’єднання громадян "Віра" Всеукраїнської громадської організації "Українська спілка інвалідів") на загальну суму 57803,55 грн. та листом від 02.02.2007 про виникнення простроченої заборгованості за лімітами кредитування по 45 позичальниках (працівників ТзОВ "Міжгір’я") на загальну суму 15094,91 грн.

У цьому ж зв’язку позивач, відповідно до п. 10 договору страхування, звернувся до відповідача з заявами від 19.03.2007 та від 21.02.2007 про страховий випадок, а 25.04.2007 позивачем на адресу відповідача був направлений лист про отримання страхового відшкодування, згідно з вищезазначеними заявами про настання страхового випадку.

Листом від 04.06.2007 відповідач повідомив позивача, що в результаті проведеного відповідачем власного розслідування виявилося, що позичальники заперечують факт отримання кредиту, мотивуючи тим, що їх примусили підписати кредитні угоди обманним шляхом, а також тим, що позичальники підписували угоди, не розуміючи їх, у зв’язку із чим, у ЗАТ "Страхова група "ТАС" не має достатніх підстав для прийняття рішення щодо визнання заявлених випадків страховими чи не страховими.

Вищенаведеним обставинам, які повністю відповідають наявним матеріалам справи, суди дали належну оцінку, і з урахуванням вимог ст.ст. 525, 526, 549, 624, 979 ЦК України, ст.ст. 8, 20, 26 Закону України "Про страхування", дійшли до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача 335103,44 грн. страхового відшкодування та 13661,20 грн. пені за порушення відповідачем зобов’язань за договором страхування.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що по факту заволодіння грошовими коштами позивача шляхом шахрайства Шахтарською міжрайонною прокуратурою Донецької області було порушено кримінальні справу на підставі ч. 3 ст. 190 КК України, також були предметом судового дослідження у судах попередніх інстанцій і обґрунтовано не прийняті до уваги, оскільки відповідно до ст. 35 ГПК України, лише вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов’язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені, факт скоєння злочину і винні в цьому особи мають встановлюватися судом загальної юрисдикції при розгляді кримінальної справи, а листи слідчих органів і окремі процесуальні документи по кримінальній справі не встановлюють фактів правопорушення і вини осіб, які їх допустили.

У цьому ж зв’язку, висновок судів попередніх судових інстанцій про те, що страховий випадок настав і у відповідача відсутні правові підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, є правильним.

Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків попередніх судових інстанцій не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2008 та рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2007 у справі № 18/377 залишити без змін.

Головуючий           Остапенко М.І.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Борденюк Є.М.