СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11"
червня 2008 р.

Справа  № 6-15/313-05-8734

За
позовом:         Відкритого акціонерного товариства
«Білгород-Дністровський

рибокомбінат»

до
відповідача:           Акціонерного банку «Банк
регіонального розвитку»

Треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача:                        1. Приватне
підприємство «Інеко»

2.
Приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу
ОСОБА_1

Про
визнання
недійсним договору застави від 10.07.2003р.

Суддя                                  Демешин О.А.

Представники сторін:

від
позивача: Воронков
В.О. -довіреність

від
відповідача: Ключинський
К.Л. - довіреність

від
третіх осіб: 1. не
з`явився

2. не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Відкрите
акціонерне товариство «Білгород-Дністровський рибокомбінат»(далі -Позивач)
звернулося з позовом до Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку»(далі
-Відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -Приватне підприємство «Інеко», про
визнання недійсним договору застави від 10 липня 2003 року укладеного між
позивачем та відповідачем.

Позивач
позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач
з позову не згоден, з підстав, викладених у відзиві та  письмових поясненнях і просить суд у
задоволенні позову відмовити.

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2003 року між Акціонерним
банком «Банк регіонального розвитку»та Приватним підприємством «Інеко»було
укладено кредитний договір № 14/10-477 про відкриття Приватному підприємству
«Інеко»кредитної лінії, згідно якого банк надав Приватному підприємству
«Інеко»кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати
1500000грн.

В забезпечення виконання зобов'язання
Приватним підприємством «Інеко»кредитного договору від 10.07.2003р. №
14/10-477, 10 липня 2003 року між Акціонерним банком «Банк регіонального
розвитку»та Відкритим акціонерним товариством «Білгород-Дністровський
рибокомбінат»було укладено договір застави, який було посвідчено приватним
нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської
області ОСОБА_1, зареєстрованого у реєстрі за НОМЕР_1.

26.07.2003р. додатковою угодою до
договору застави змінено п. 1.1., де Відкрите акціонерне товариство
«Білгород-Дністровський рибокомбінат»зобов'язалось відповідати за виконання
Приватним підприємством «Інеко»зобов'язань по кредитному договору від
10.07.2003р. № 14/10-477, за умовами якого, згідно додаткової угоди від
26.07.2003р. Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку»відкрив Приватному
підприємству «Інеко»кредитну лінію з максимальним розміром 4000000 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.02.2005р. порушено провадження по справі № 32/40-05-1682 про
банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський
рибокомбінат»з призначенням розпорядника майна боржника.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 09 червня 2005 року по справі № 2-32/40-05-1682 про банкрутство
Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат», на
підставі п. 2 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом», було відсторонено керівника Відкритого
акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»та було покладено
виконання обов'язків керівника Відкритого акціонерного товариства
«Білгород-Дністровський рибокомбінат»на розпорядника майна Відкритого
акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат».

У процесі розгляду справи про
банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський
рибокомбінат»змінилося декілька розпорядників майна. На момент розгляду дійсної
справи розпорядником майна Відкритого акціонерного товариства
«Білгород-Дністровський рибокомбінат»був арбітражний керуючий ОСОБА_2, якого
було призначено ухвалою господарського суду Одеської області від 11.10.2007р.
по справі № 7-24-2-32/40-05-1682 про банкрутство Відкритого акціонерного
товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат».

27.09.2005р. Відкритим акціонерним
товариством «Білгород-Дністровський рибокомбінат»до господарського суду
Одеської області було подано позовну заяву про визнання недійсним договору
застави від 10.07.2003р., укладеного між Акціонерним банком «Банк регіонального
розвитку» та Відкритим акціонерним товариством «Білгород-Дністровський
рибокомбінат».

Рішенням господарського суду Одеської
області від 09 листопада 2005 року по дійсній справі, позов Відкритого
акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»задоволено,
визнано недійсним договір застави від 10.07.2003р., укладений між Акціонерним
банком «Банк регіонального розвитку»та Відкритим акціонерним товариством
«Білгород-Дністровський рибокомбінат», яке було залишено в силі постановою
Одеського апеляційного господарського суду від 15 травня 2007 року          Вказані судові рішення постановою
Вищого господарського суду України від 25 жовтня 2007 року були залишені без
змін, а касаційна скарга Акціонерного банка «Банк регіонального розвитку»без
задоволення.

Постановою Верховного Суду України від
22 січня 2008 року всі попередні судові рішення були скасовані а справу було
передано на новий розгляд господарському суду Одеської області.

При новому розгляді позивач свої
позовні вимог підтримав та просив господарський суд Одеської області їх
задовольнити, з підстав того, що на думку позивача по договору застави від
10.07.2003р. Відкритим акціонерним товариством «Білгород-Дністровський
рибокомбінат»було передано у заставу майно загальною вартістю 10103000грн., а
балансова вартість активів товариства на момент укладення спірного договору,
становила 6195000 грн. Тобто, позивач вважає, що Голова правління Відкритого
акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат» уклав договір
застави від 10.07.2003р. на суму, яка перевищує 25% від балансової вартості
активів позивача, який повинен був бути погоджений спостережною радою позивача,
але такого погодження не відбулося.

Акціонерний банк «Банк регіонального
розвитку»заперечуючи проти позову посилався на те, що порушень чинного законодавства
при укладені спірного договору застави від 10.07.2003р. допущено не було,
вартість майна переданого у заставу по цьому договору не перевищує 25% від
балансової вартості активів позивача, хоч при цьому, спостережна рада згідно
протоколу від 23.07.2003р. підтвердила зобов'язання, які прийняло на себе
Відкрите акціонерне товариство «Білгород-Дністровський рибокомбінат»по договору
застави від 10.07.2003р. та погодилася на збільшення розміру зобов'язання,
забезпеченого заставою, та затвердила договір застави.

При новому розгляді дійсної справи
відповідач зауважив про відсутність повноважень у арбітражного керуючого
ОСОБА_2 представляти Відкрите акціонерне товариство «Білгород-Дністровський
рибокомбінат», подавати позови до суду, підтримувати раніше подані позови до
суду, видавати довіреності іншим особам на ведення справ Відкритого
акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»у суді та
підписувати відповідні документи від імені Відкритого акціонерного товариства
«Білгород-Дністровський рибокомбінат», що господарським судом до уваги не було
прийнято, в зв'язку з тим, що (у даному випадку) розпорядник майна Відкритого
акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»арбітражний
керуючий ОСОБА_2 в силу ст. 13 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зобов'язаний вживати
заходів для захисту майна боржника та має право звертатися до суду, а предмет
дійсної справи безпосередньо стосується майна боржника -Відкритого акціонерного
товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат».

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 12
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», господарський суд має право відсторонити керівника боржника від посади
та покласти виконання його обов'язків на розпорядника майна. Про усунення
керівника боржника від посади господарський суд виносить ухвалу.

Як
вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Одеської області
від 09 червня 2005 року по справі про банкрутство Відкритого акціонерного
товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»на підставі п. 2 ст. 12 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», було покладено виконання обов'язків керівника Відкритого
акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»на розпорядника
майна Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»,
інших відомостей суду надано не було.

Отже,
господарський суд вважає, що в силу п. 2 ст. 12 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»та ухвали господарського
суду Одеської області від 09 червня 2005 року по справі про банкрутство
Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат», виконуючим
обов'язки керівника є саме розпорядник майна, а у даному випадку -розпорядник
майна Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський
рибокомбінат»арбітражний керуючий ОСОБА_2, який має право подавати позови до
суду, підтримувати раніше подані позови до суду, видавати довіреності іншим
особам на ведення справ Відкритого акціонерного товариства
«Білгород-Дністровський рибокомбінат»у суді та підписувати відповідні документи
від імені Відкритого акціонерне товариство «Білгород-Дністровський рибокомбінат».

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у справі суд
вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до Роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від 12.03.1999р. № 02-5/111 «Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними», з
наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про визнання угод
недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків,
а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність
дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 48 Цивільного
кодексу Української РСР в редакції 1963 року, який дійв на момент виникнення
спірних правовідносин, недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону. За
правилами вказаної статті угода визнається недійсною при невідповідності її не
тільки законові, а й іншим актам, виданим органами влади та управління в межах
наданої їм компетенції.

Згідно ст. 29 ЦК УРСР в редакції 1963
року, юридична особа набуває цивільних прав і обов'язків через свої органи, що
діють у межах прав, наданих їм законом або статутом.

Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР, угодами
визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав або обов'язків. Письмова угода укладається шляхом
складання документа, що визначає її зміст, і підписується безпосередньо особою,
від імені якої вона укладена або іншою особою, яка діє в силу повноважень,
заснованих, зокрема на законі, довіреності, установчих документах.

Підставою для визнання угоди
недійсною як такої, що не відповідає вимогам закону, згідно із приписами ст. 48
ЦК УРСР, є підписання угоди особою (органом юридичної особи) без відповідних
повноважень, а також з порушенням наданих їй повноважень.

Згідно ст. 47 Закону України «Про
господарські товариства», голова правління керує правлінням, як виконавчим
органом акціонерного товариства. В свою чергу правління та голова правління
підзвітні загальним зборам акціонерів і раді акціонерного товариства
(спостережна рада) та організовують виконання їх рішень. Правління та голова
правління діють від імені акціонерного товариства в межах, передбачених Законом
України «Про господарські товариства»і статутом акціонерного товариства.

З договору застави від 10.07.2003р.,
укладеного між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку»та Відкритим
акціонерним товариством «Білгород-Дністровський рибокомбінат»вбачається, що від
імені Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський
рибокомбінат»його підписав голова правління Відкритого акціонерного товариства
«Білгород-Дністровський рибокомбінат».

За договором застави від
10.07.2003р., укладеного між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку»та
Відкритим акціонерним товариством «Білгород-Дністровський рибокомбінат»,  сторони оцінили майно, яке передано у
заставу, у сумі яка становить 10103000 грн.-підпункт пункту 1.3. договору
застави.

У п. 1.3. договору застави від 10.07.2003р.,
сторони зазначили залишкову вартість предмета застави в розмірі 819456грн., а
також визначили, що згідно експертної оцінки, вартість майна переданого у
заставу становить 10103000 грн.

Тобто, за умовами договору застави
від 10.07.2003р. позивач передав у заставу відповідача певне майно загальною
вартістю 10103000 грн.

Згідно балансу позивача станом на 31
грудня 2003 року, вартість активів позивача становила 6195000 грн.

Враховуючи те, що по договору застави
від 10.07.2003р. позивач передав у заставу відповідача певне майно загальною
вартістю 10103000грн., а балансова вартість активів позивача станом на 31
грудня 2003 року становила 6195000 грн. та приймаючи до уваги те, що на момент
укладення договору застави баланс не було складено, суд доходить до висновку,
що головою правління Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський
рибокомбінат»було укладено договір застави від 10.07.2003р. на суму, яка
перевищує 25% від балансової вартості активів позивача.

На необхідність встановлення дійсної залишкової вартості предмету
застави, зазначено в постанові Верховного суду України від 22.01.2008р. по цій
справі.

Оскільки, як зазначалось вище, на
дату укладення договору застави, баланс не складався, відповідач в якості
доказів залишкової вартості предмету застави в розмірі 819456грн. посилається
на визначення цієї вартості Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної
інвентаризації у Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно

№ 151459
від 12.03.2003р.

Однак, суд не приймає цих доказів,
оскільки термін дійсності вказаного витягу був встановлений протягом трьох
місяців.

Тобто, на момент укладення
спірного договору застави від 10.07.2003р., Витяг з реєстру прав власності на
нерухоме майно № 151459 від 12.03.2003р. був недійсним і посилання на
визначення в цьому Витягу вартості нерухомого майна, що було надане в заставу в
розмірі 819456грн. -є необґрунтованим.

За таких обставин, суд не приймає
ствердження відповідача, що вартість майна переданого у заставу по договору
застави від 10.07.2003р. не перевищує 25% від балансової вартості активів
позивача.

Відповідно до підпункту «в»пункту
7.4.7 статуту Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський
рибокомбінат», голова правління має право укладати договори на суму, що не
перевищує 25% балансової вартості активів позивача, а на суму, що перевищує 25%
балансової вартості активів позивача -за погодженням спостережної ради
позивача.

Відповідно до підпункту «п»пункту
7.3.3. статуту Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський
рибокомбінат», спостережна рада попередньо узгоджує проекти договорів,
укладених на суму, що перевищує 25% балансової вартості активів позивача.

В підтвердження того, що проект
договору застави від 10.07.2003р. було узгоджено спостережною радою Відкритого
акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»до матеріалів
справи було надано протокол від 20.06.2003р. правління та протокол від
20.06.2003р. спостережної ради, а також протокол засідання спостережної ради
Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»від
23.07.2003р.

Однак, господарський суд не приймає
до уваги вказані протоколи у якості доказу про те, що цими протоколами договір
застави 10.07.2003р. було узгоджено спостережною радою Відкритого акціонерного
товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»в зв'язку з наступним.

У протоколі спостережної ради від
20.06.2003р. мова йдеться про розгляд питання щодо виступу позивача поручителем
перед відповідачем за ПП «Інеко» по кредитному договору на суму 2500000 грн., а
оскаржений договір без додаткової угоди укладено на суму в 1500000 грн. при
цьому, ПП «Інеко»прийняло рішення про укладення кредитного договору на суму в
1500000 грн. тільки 23.06.2003р., тобто після прийняття рішення втіленого у
протоколі спостережної ради позивача від 20.06.2003р.

Отже, спостережна рада своїм
протоколом від 20.06.2003р. не погоджувала проекту кредитного договору на суму
в 1500000 грн. між ПП «Інеко»та відповідачем та не погоджувала проекту
кредитного договору між ПП «Інеко»та відповідачем з урахуванням додаткової
угоди на суму в 4000000 грн.

Як свідчать матеріали справи, 10
липня 2003 року між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку»та
Приватним підприємством «Інеко»було укладено кредитний договір № 14/10-477 (з
урахуванням додаткової угоди) про відкриття Приватному підприємству
«Інеко»кредитної лінії, згідно якого банк надав Приватному підприємству
«Інеко»кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати
4000000,00 грн.

Проте, протоколом спостережної ради
від 23.07.2003р. не погоджено проект кредитного договору на суму в 1500000 грн.
між ПП «Інеко»та відповідачем і не погоджено проекту кредитного договору між ПП
«Інеко»та відповідачем з урахуванням додаткової угоди на суму в 4000000 грн.
При цьому, в протоколах спостережної ради від 20.06.2003р. та від 23.07.2003р.
не визначено конкретного переліку та вартості майна, що підлягало передачі в
заставу.

Крім того, якщо вважати, що протокол
спостережної ради позивача від 20.06.2003р. та протокол спостережної ради
позивача від 23.07.2003р. стосуються одного й того ж кредитного договору, то
цими протоколами не було погоджено саме проект кредитного договору застави від
10.07.2003р., як цього вимагає статут позивача та ці протоколи стосуються
передачі позивачем у заставу майна по кредитному договору на загальну суму
4000000 грн.

Як зазначалось вище, у голови
правління ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат»не було повноважень на
укладення договорів на суму, що перевищує 25% балансової вартості активів
товариства без узгодження із спостережною радою товариства.

Навіть, якщо не брати до уваги, що у
спірному договорі застави сторони визначили вартість заставленого майна в
розмірі 10103000 грн., що перевищує 25% загальної балансової вартості активів
товариства в розмірі 6930000грн. (по балансу на 01.04.2003р.)ё суд вважає, що
голова правління у будь-якому випадку перевищив свої повноваження, уклавши
договір по якому ВАТ «Білгород-Дністровський комбінат»прийняв на себе
зобов`язання по погашенню, одержаного на 1 рік приватним підприємством «Інеко»кредиту
в розмірі 1500000грн. та по сплаті відсотків в розмірі 21% річних в сумі
315000грн.  Тобто, ВАТ
«Білгород-Дністровський рибокомбінат»прийняв на себе зобов`язання на загальну
суму 1815000грн., не кажучи вже про додаткові зобов`язання відповідно до
додаткової угоди від 26.07.2003р. по кредиту на суму 400000грн. із сплатою 24
процентів річних, виходячи з цієї суми кредиту (960000грн.), а всього на
4960000грн.

Таким чином, навіть за первісним
договором застави, розмір зобов`язань, прийнятих на себе позивачем
(1815000грн.) перевищував 25%  балансової
вартості активів товариства (6930000грн. х 25% = 1732500грн.) відповідно до
балансу ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат»станом на 01.04.2007р.

За таких обставин господарський суд
доходить до висновку, що договір застави від 10.07.2003р. було укладено головою
правління Відкритого акціонерного товариства «Білгород-Дністровський
рибокомбінат»всупереч  та в порушення
підпункту «п»пункту 7.3.3. статуту Відкритого акціонерного товариства
«Білгород-Дністровський рибокомбінат», що є підставою для визнання недійсним
договору згідно ст. 48 ЦК УРСР в редакції 1963 року, в зв'язку з чим суд
задовольняє вимогу позивача про визнання недійсним договору застави від
10.07.2003р. і не приймає до уваги заперечення відповідача.

Згідно
ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати по сплаті держмита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49,
82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов Відкритого акціонерного
товариства «Білгород-Дністровський рибокомбінат»задовольнити.

2.          Визнати недійсним договір застави від
10 липня 2003 року, укладений між Акціонерним банком «Банк регіонального
розвитку»та Відкритим акціонерним товариством «Білгород-Дністровський
рибокомбінат».

3.          Стягнути з Акціонерного банку «Банк
регіонального розвитку»на користь Відкритого акціонерного товариства
«Білгород-Дністровський рибокомбінат»витрати по сплаті держмита у сумі
85гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
сумі 118 гривень.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його

Суддя                                                                                       Демешин
О.А.