ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.06.2008

Справа №2-29/12606-2007А

За позовом – Державної податкової інспекції у м. Сімферополь, м. Сімферополь.

До відповідачів:

1.          Дочірнього підприємства «Центральний аптечний склад» Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканська компанія «Крим-фармація», м. Сімферополь;

2.          Приватного підприємства «Гефест-Крим», м. Сімферополь.

Про визнання угоди недійсною та стягнення 20911,38 грн.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів В.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - не з'явився.

Від першого відповідача - Ніколаєва Т.М., представник; Олейнік М.Ю., представник;

Від другого відповідача - не з’явився.

Суть спору: Державна податкова інспекція у м. Сімферополь звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до відповідачів: Дочірнього підприємства «Центральний аптечний склад» Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканська компанія «Крим-фармація», Приватного підприємства «Гефест-Крим» про визнання недійсними господарських зобов'язань, укладених між ДП "Центральний аптечний склад" ВАТ "Крим - фармація" та ПП "Гефест- Крим" які виникли на підставі угоди з купівлі - продажу товарів: 29 жовтня 2004 року за накладною №24; 26 листопада 2004 року за накладною №25; 20 грудня 2004 року за накладною №74; 24 січня 2005 року за накладною №103; 28 лютого 2005 року за накладною №110; 03 березня 2005 року за накладною №109; стягнення з ДП "Центральний аптечний склад" ВАТ "Крим - фармація" у державний бюджет (рахунок 0002 в банку одержувача - Управління держказначейства в АРК, МФО 824026, одержувач - Держбюджет, м. Сімферополь, ОКПО 22301854) вартість отриманих за спірними угодами товарів у сумі 20911,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірні угоди укладені ПП "Гефест- Крим" з метою, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Крім того, в обґрунтування позову позивач посилається на рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 27.10.2006р. по справі №2-3511/06, яким визнанні недійсними з моменту видачі: Статут ПП «Гефест-Крим»; свідоцтво платника ПДВ №00790223; первинні бухгалтерські документи ПП «Гефест-Крим» з моменту їх підписання.

Позивач також посилається на те, що оскільки свідоцтва платника ПДВ ПП «Гефест-Крим» визнано недійсним з моменту видачі, відповідач ПП «Гефест-Крим» не був платником податку на додану вартість, у зв’язку з чим на думку позивача, господарські зобов’язання між ДП "Центральний аптечний склад" ВАТ "Крим - фармація" та ПП "Гефест- Крим" здійснювались з порушенням вимог податкового законодавства відносно порядку видачі податкових накладних, розрахунку та сплати підприємствами зобов’язань з ПДВ. Відповідач - ДП «ЦАС» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-фармація» у свою чергу відносило витрати по придбанню товарів ПП «Гефест-Крим» до валових витрат підприємства, чим фактично зменшувало зобов’язання з податку на прибуток підприємств, у зв’язку з чим позивач вважає, що відповідач - ДП «ЦАС» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-фармація» безпідставно занизило податкові зобов’язання з податку на прибуток та зависило податковий кредит з ПДВ по податковим накладним отриманим від ПП «Гефест-Крим».

Основані позивні вимог позивача на положеннях ст. 27,208 Господарського Кодексу України.

Заявою від 23.10.2007р. позивач змінив предмет позову та просить суд: визнати недійсними господарські зобов'язання, укладені між ДП "Центральний аптечний склад" ВАТ "Крим - фармація" та ПП "Гефест- Крим" які виникли на підставі угоди з купівлі - продажу товарів: 29 жовтня 2004 року за накладною №24; 26 листопада 2004 року за накладною №25; 20 грудня 2004 року за накладною №74; 24 січня 2005 року за накладною №103; 28 лютого 2005 року за накладною №1 03 березня 2005 року за накладною №109; стягнути з ПП «Гефест - Крим» на користь ДП «Центральний аптечний склад» ВАТ «Крим - фармація» суму коштів у розмірі 20911,38 грн., сплачених у виконання господарських зобов'язань з купівлі - продажу товарів; стягнути з ДП "Центральний аптечний склад" ВАТ "Крим - фармація" у державний бюджет (рахунок 0002 в банку одержувача – Управління держказначейства в АРК, МФО 824026, одержувач - Держбюджет, м. Сімферополь, ОКПО 22301854) вартість отриманих за спірними угодами товарів у сумі 20911,38 грн.

Заява прийнята судом.

Відповідач - ДП «ЦАС» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-фармація», проти позову заперечує, посилається на те, що він є сумлінним платником податків, не знав та не повинен був знати про те, що при реєстрації ПП «Гефест-Крим» були порушені вимоги чинного законодавства, якими визначається порядок створення і здійснення підприємницької діяльності; волевиявлення засновника ПП «Гефест-Крим» Штурцева Ю.П. не було спрямовано на створення підприємства з метою здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач - ПП «Гефест-Крим» в судове засідання не з’явилось, заперечення на позов не представило. Про причини неявки суд не повідомило, про дату та місце розгляду справи повідомлено належним чином, поштою та через засоби масової інформації – газету «Все для всех» № 16 від 17.04.2008р.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду АР Крим від 07.09.2007р. суддею Іщенко Г.М.

Ухвалою від 04.02.2008р. Заступник Голови господарського суду АР Крим передав цю справу на розгляд судді О.І. Башилашвілі, у зв’язку з чим справі привласнений новий номер № 2-29/12606-2007А.

Суд керуючись принципом розумності строку вирішення справи, передбаченого ст.122 КАС України, беручи до уваги неявку відповідача без поважних причин, розглядає справу на підставі наявних в ній доказів.

Після з’ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів.

Після закінчення дебатів, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, а також заслухавши представника позивача та прокурора, суд, -

В С Т А Н О В И В:

У період з 11.06.2007р. по 13.06.2007р. посадовими особами ДПІ в м. Сімферополь була проведена виїзна документальна перевірка ДП «ЦАС» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-фармація» з питань відносин з ПП «Гефест-Крим» за період з 01.10.2004р. по 31.03.2005р.

При проведенні перевірки були встановлені господарські відносини ДП «ЦАС» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-фармація» і ПП «Гефест-Крим», а саме, що у період з 29.10.2004р. по 03.03.2005р. були здійснені операції по придбанню канцелярських товарів на суму 20911,38 грн., що підтверджується товарними та податковими накладними виписаними ПП «Гефест-Крим». ДП «ЦАС» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-фармація» перерахувало на розрахунковий рахунок ПП «Гефест-Крим» грошові кошти за придбаний товар, що підтверджується банківськими виписками з рахунку ПП «Гефест-Крим».

Суд встановив, що рішенням від 27.10.2006р. по справі №2-3511/06 Залізничний районний суд м. Сімферополя визнав недійсним з моменту видачі: Статут ПП «Гефест-Крим»; свідоцтво платника ПДВ №00790223; первинні бухгалтерські документи ПП «Гефест-Крим» з моменту їх підписання.

Це рішення набрало законної сили (а.с. 78-79).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак на думку суду, це рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя не є підставою для задоволення позову у цій справі, у зв’язку з наступним.

Приватне підприємство «Гефест-Крим» зареєстровано виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради 16.08.2004р. запис №0000165. ПП «Гефест-Крим» було зареєстровано як платник податків в ДПІ м. Сімферополь та за реєстровано в якості платника ПДВ про що було видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 00790223.

При проведенні документальної перевірки ДП «ЦАС» ТОВ «Республіканська компанія «Крим-фармація» позивачем були встановлені господарські правовідносини з Приватним підприємством «Гефест - Крим», а саме між підприємствами були укладені та виконані наступні угоди:

29 жовтня 2004 року - купівля-продаж товарів на суму 4664,82 грн., у т.ч. ПДВ 777,4 грн., що підтверджується виписаною накладною №24, та податковою накладною №24. 26 листопада 2004 року - купівля-продаж товарів на суму 3873,36 грн., у т.ч. ПДВ 645,56 грн., що підтверджується виписаною накладною №25, та податковою накладною №25. 20 грудня 2004 року - купівля-продаж товарів на суму 4099,68 грн., у т.ч. ПДВ 683,28 грн., що підтверджується виписаною накладною №74, та податковою накладною №74. 24 січня 2005 року - купівля-продаж товарів на суму 3621,48 грн., у т.ч. ПДВ 603,58 грн., що підтверджується виписаною накладною №103, та податковою накладною №103. 28 лютого 2005 року купівля-продаж товарів на суму 3162,24 грн., у т.ч. ПДВ 527,04 грн., що підтверджується виписаною накладною №110, та податковою накладною №110. 03 березня 2005 року - купівля-продаж товарів на суму 1489,92 грн. у т.ч. ПДВ 248,32 грн., що підтверджується виписаною накладною №109, та податковою накладною №109.

Всього ДП «Центральний аптечний склад» ТОВ«Крим-фармація» було отримано товару від ПП «Гефест-Крим» на суму 17426,20 грн., сума сплаченого ПДВ - 3485,18 грн., на сума 20911,38 грн.

Відповідно до довідки Головного управління статистки в АР Крим від 01.04.2008р. (а.с. 102) ПП «Гефест-Крим» значиться в ЄДРПО України.

Частина 4 ст. 87 ЦК України, юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 91 ЦК України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, на момент виникнення господарських відносин між відповідачами, ПП «Гефест-Крим» мало необхідний обсяг правоздатності та дієздатності.

Стаття 207 Господарського кодексу України передбачає, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст. 208 Господарського кодексу України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і

суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути

повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” N 3 від 28.04.1978р., угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до п.3.2. Роз’яснень Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними” N 02-5/111 від 12.03.1999р., за загальним правилом угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладення.

Позивач як на підставу для задоволення позову, посилається на те, що спірні угоди укладені з метою, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки спрямовані на приховування ПП «Гефест-Крим» від оподаткування.

Суд вважає, що господарська операція з продажу канцелярських товарів не є такою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Такий товар не виключений з цивільного обороту, на торгівлю їм не потрібна ліцензія, інших підстав, що обмежують його продаж, немає.

В акті про результати не виїзної документальної перевірки ЦП «ЦАС» ТОВ «РК «Крим-Фармація» з питань правовідносин з ПП «Гефест-Крим», позивачем встановлено порушення п.п.7.2.4 п. 7.2 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість», згідно якого, право нарахування податку і складання податкових накладних надається виключно особам зареєстрованим як платники податку». Внаслідок чого позивач зробив висновок про те, що податкові накладні виписані ПП «Гефест-Крим» є недійсними, оскільки за рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя свідоцтво платника податку на додану вартість, виданого ПП «Гефест-Крим» № 00790223 визнано недійсним з моменту видачі.

Свідоцтво № 00790223 від 10.09.2004 р. про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП «Гефест-Крим», анульовано ДПІ м. Сімферополя згідно акту анулювання реєстрації платника ПДВ 26.01.07р.

Таким чином, суд вважає, що податкові накладні дійсні, оскільки на момент укладення угод по купівлі-продажу канцелярських товарів ПП «Гефест-Крим» було зареєстровано як платник ПДВ.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд встановив, що укладення спірних угод, було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Так, «ЦАС» ТОВ РК «Крим-Фармацію» перерахувало на розрахунковий рахунок ПП «Гефест-Крым» грошові кошти за придбаний товар, що підтверджується банківськими виписками з рахунку ПП «Гефест-Крим».

Вказане рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 27.10.2006р. по справі №2-3511/06 не може бути доказом того, що спірні зобов’язання суперечать інтересам держави, оскільки у цьому рішення суд встановив факт того, що під час створення ПП «Гефест-Крим» порушені положення закону, що визначає порядок створення і здійснення підприємницької діяльності, а не наявність протиправного наміру при укладенні угод, що мали місце в ході підприємницької діяльності.

Суд також бере до уваги те, що на момент укладення спірних угод по купівлі-продажі ДП «ЦАС» ТОВ «РК «Крим-Фармацію» не знало і не могло знати про те, що при реєстрації ПП «Гефест-Крим» були порушені вимоги чинного законодавства, яким визначається порядок створення і здійснення підприємницької діяльності, більш того, не могло передбачити, що волевиявлення засновника ПП «Гефест-Крим» Штурцева Ю.П. не було напрямлено на створення підприємства з метою здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 70 КАС України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За викладених обставини, суд вважає, що позивач не довів факт того, що спірні зобов’язання суперечать інтересам держави та суспільства, у зв’язку з чим, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні – 10.06.2008р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 17.06.2008р.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову – відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.