ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

15.05.2008
Справа №  13/275-08

Господарський суд
Херсонської області у складі судді
Закуріна М. К. при секретарі
Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом
Приватного  підприємця  ОСОБА_1

до Товариства  з обмеженою відповідальністю
"Каховка-Експорт"

про
стягнення
заборгованості в розмірі 196000 грн.,

за
участі представників сторін:

від
позивача -ОСОБА_1, ОСОБА_2 (представника за
дорученням),

від
відповідача -не з'явився,

в
с т а н о в и в:

Позовної
вимоги ґрунтуються на факті невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань
щодо своєчасного повернення запозичених грошових коштів.

Відповідачем
зазначені вимоги визнаються, що вбачається з наданого ним відзиву на позов.

Ухвалою
суду від 6 травня 2008 року порушено провадження у справі та її розгляд
призначено на 15 травня. При цьому відповідача зобов'язано явкою в судове
засідання. Проте, він свого представника не направив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а тому справа
розглянута без його участі.

Крім
викладеного з матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_3 та товариством з
обмеженою відповідальністю „Каховка „Експорт” протягом 2005 року існували
договірні відносини на підставі договорів позики від: 20.05.2005 р.; 30.05.2005
р.; 28.07.2005 р.; 07.11.2005 р. та 22.11.2005 р., відповідно до яких
відповідач отримав позику в розмірі 421500 грн.

Зокрема,
за договором від 20 травня 2005 року відповідач отримав позику в розмірі 156000
грн, яку зобов'язався повернути протягом 30 днів з моменту отримання
повідомлення про їх повернення (а.с. 12). Доказом безпосередньої передачі
коштів є квитанції № 307 та № 308 від 20.05.2005 р. відповідно на суми 77000 та
79000 грн (а.с. 13).

За
договором від 30 травня 2005 року відповідач отримав позику в розмірі 293500
грн, яку зобов'язався повернути протягом 30 днів з моменту отримання
повідомлення про їх повернення (а.с. 14). Доказом безпосередньої передачі
коштів є квитанції № 309 та № 312 від 30.05.2005 р. відповідно на суми 56500 та
79000 грн (а.с. 15).

Відповідно
до договору від 28 липня 2005 року відповідач отримав позику в розмірі 58000
грн, яку зобов'язався повернути протягом 30 днів з моменту отримання
повідомлення про їх повернення (а.с. 16). Доказом безпосередньої передачі
коштів є квитанція № 329 від 28.07.2005 р. на суму 58000 грн (а.с. 17).

Згідно
до договору від 7 листопада 2005 року відповідач отримав позику в розмірі 8000
грн, яку зобов'язався повернути протягом 30 днів з моменту отримання
повідомлення про їх повернення (а.с. 18). Доказом безпосередньої передачі
коштів є квитанція № 320 від 07.11.2005 р. на суму 8000 грн (а.с. 19).

На
підставі договору від 22 листопада 2005 року відповідач отримав позику в
розмірі 40000 грн, яку зобов'язався повернути протягом 30 днів з моменту
отримання повідомлення про їх повернення (а.с. 20). Доказом безпосередньої
передачі коштів є квитанція № 325 від 22.11.2005 р. на суму 40000 грн (а.с.
21).

Анілізуючи
умови названих договорів суд приходить до висновку, що вони за своєю правовою
природою є договорами позички, правовідносини за якими регулюються главою 60
Цивільного кодексу України.

Так,
за змістом статті 827 названого Кодексу за договором позички одна сторона
(позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні
(користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Статтею
836 ЦК України встановлено, що якщо після припинення договору користувач не
повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а
також відшкодування завданих збитків.

Поряд
з викладеним судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 25 грудня 2007 року
укладено договір відступлення права вимоги (а.с. 10), за яким позивач отримала
право вимоги заборгованості з відповідача, котра виникла на підставі договорів
позики  від: 20.05.2005 р.; 30.05.2005
р.; 28.07.2005 р.; 07.11.2005 р. та 22.11.2005 р.; на суму 421500 грн.

Відповідно
до статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги), у зв'язку з чим позивач набула права вимоги
названої суми позички.

В
подальшому 23 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем складено акт
звірки взаємних розрахунків, з якого слідує, що відповідач підтвердив суму
заборгованості в розмірі 421500 грн (а.с. 11). Аналогічний акт між сторонами
складено 5 травня 2008 року під час розгляду справи по суті (а.с. 23).

Не
дивлячись на взяті на себе зобов'язання відповідач умови договору щодо
повернення суми позики не виконав, що стало підставою для звернення позивача до
суду з даним позовом про стягнення часткової заборгованості в сумі 196000 грн.

Згідно
до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від
виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем
зазначеної заборгованості суперечить вимогам чинного законодавства, у зв'язку з
чим порушені права позивача на підставі статті 20 ГК України  підлягають судовому захисту шляхом
задоволення позовних вимог.

Оскільки
позовні вимоги задоволенні судові витрати покладаються на відповідача.

На
підставі вказаних правових норм і керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

1.Позовні
вимоги задовольнити.

2.Стягнути
з товариства з обмеженою відповідальністю „Каховка „Експорт” (розташованого за
адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Ентузіастів, 1;
розрахунковий рахунок 1351 в ОФ АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 352015, код
24950918) на користь приватного підприємця ОСОБА_1 (проживаючої АДРЕСА_1;
розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в ХОД ВАТ „Райфайзен банк Аваль”, МФО 380805,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) -196000 грн. основної заборгованості, 1960 грн.
державного мита  і 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дата
підпису рішення 16 травня 2008 року

Суддя
М.К. Закурін