ПОСТАНОВА

"11" липня 2008 р.

Справа № 9а/75-1831

16:40 год.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Кулагіній Т. В.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сім-Сім" вул. Промислова, 9, с.Острів,Тернопільський район, Тернопільська область.

до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції вул. Білецька, 1, м.Тернопіль.

За участю представників від :

Позивача: Іванців Ю.С., довір. у справі

Відповідача: Ткач І. Я. , Савка В.М., довір.

роз'яснивши учасникам судового процесу його процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України,

встановив:

Позивач - ТзОВ „Сім-Сім”, м. Тернопіль, звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільська об’єднана державна податкова інспекція, про скасування рішення Тернопільської ОДПІ про застосування штрафних фінансових санкцій від 22.04.2008 р. за № 000003220/28095.

В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що проведення Відповідачем позапланової перевірки здійснено усупереч функціям податкового органу, які визначені статтею 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні ”. Так, вказує Позивач, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 цього Закону на органи Державної податкової служби покладено функції контролю у межах своїх повноважень за законністю валютних операцій. Поряд із цим функції контролю за дотриманням резидентами встановлених законодавством строків розрахунків за експортними , імпортними та лізинговими покладено не на податкову службу , а на НБУ та уповноважені банки .

Станом на 01.02.2008 р., тобто ще до проведення перевірки , уповноваженим банком виключена інформація із Звіту про резидентів - суб’єктів ЗЕД, які перевищили встановлені законодавством терміни розрахунків за експортними , імпортними та лізинговими операціями.

Таким чином, на думку Позивача, проводячи перевірку у квітні 2008 р. , Відповідач перевищив свої повноваження, адже проводив її у той час, коли повідомлення банку про порушення строків розрахунків не було.

До того ж , вказує Позивач , на момент здійснення перевірки органи Державної податкової служби повинні були застосувати закон ,який був чинний на день завершення перевірки. Між тим Відповідач , нараховуючи фінансові санкції , не взяв до уваги Закон від 31.05.2007 р № 1108-П „Про внесення змін до Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” , згідно із яким строк зарахування виручки в іноземній валюті (відстрочення імпортних поставок ) збільшується до 180 календарних днів .

Відповідач вимог не визнає, і вважав , що прийняте ним рішення є законним , а тому у позові Товариству просив відмовити. Заперечуючи доводи Позивача про незаконність проведення позапланової виїзної перевірки, Відповідач посилався також на лист Товариства, де воно просило провести позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері ЗЕД, та на роз’яснення Державної податкової адміністрації України, наданої листом від 14.01.2008 р. № 362/7/22-5017.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення , а спірне рішення підлягає скасуванню як незаконне , з огляду на таке.

Проведеною з 09.04.2008 .р по 15.04.2008 р. органами Державної податкової служби - Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією - позапланової виїзної перевірки дотримання Товариством „Сім-Сім” за період з 29.12.2007 р. по 15.04.2008 р вимог валютного законодавства , податкова інспекція у акті від 15.04.2008 р. . ( з урахуванням виправлення державним податковим органом описки у даті його складання) нарахувала пеню у розмірі 305 394, 47 грн за порушення статті 1 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994 р. „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” із змінами та доповненнями на дату виникнення правопорушення .

Разом з тим, як вказано в актів перевірки , спираючись на статтю 4 Закону „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” в редакції закону від 16.03.2000 р., органом Державної податкової служби нараховано пеню у розмірі 0,3% від суми неодержаної резидентом виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України, на день виникнення заборгованості згідно додатку № 2 до акту перевірки .

З додатку № 2 , акту перевірки та відзиву на позов ТОДПІ вбачається, що здійснюючи нарахування пені у розмірі 305 394, 47 грн. , орган Державної податкової служби врахував ту обставину, що попередньою перевіркою , проведеною ним же , за не зарахування валютної виручки резидентом по контракту № 09/07/07 від 09.07.07. з фірмою „SVZ POLAND Sp. z.o.o” пеня була розрахована по 28.12.2007 р.

Відтак ДПІ продовжило нарахування пені , починаючи з 29.12.2007 р. і по 10.04.2008 р., як дату зарахування валюти на рахунок резидента , яка надійшла від його польського контрагента, вважаючи тим самим, що правопорушення є триваючим, а дата виникнення правопорушення була встановлена попередньою перевіркою ТОДПІ. .

З акту перевірки також випливає , що у ході проведеної перевірки , податковою інспекцію не було взято до уваги інформацію уповноваженого банку, у якому відкрито рахунок резидента , хоча така інформація формується на підставі спільної Постанови Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 26 грудня 1995 р. №1044 «Про заходи щодо забезпечення контролю за зовнішньоекономічною діяльністю та валютного контролю».

Відповідачем державним податковим органом на підставі акта документальної перевірки було видане податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних фінансових санкцій від 22.04.2008 р. за № 000003220/28095, яким до Позивача були застосовані суми штрафних (фінансових санкцій) у розмірі 305 934, 57 грн. та вказано, що ці суми підлягають до плати у 30 денний термін від дня отримання цього рішення на бюджетних рахунок одержувача відповідно до пп.. 5.3.1. п. 5.2. ст. 5 ЗУ від 21.12.2000 р № 2181-Ш „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Цим же рішенням застережено , що у разі несплати в установлений термін суми штрафних (фінансових санкцій, визначених у цьому рішенні податковим органом будуть ужиті заходи з її погашення в порядку , установленому законодавством.

Таким чином, податковим органом самостійно визначено та нараховано суму податкового зобов'язання по пені за порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією ( 254к/96-ВР ) та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Поза тим, оспорюване рішення цим критеріям не відповідає, виходячи з такого.

Застосування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті здійснюється в спеціальному порядку, встановленому Законом України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”. Згідно з частиною 5 статті 4 цього Закону державні податкові інспекції вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню за порушення термінів зарахування виручки резидентів у іноземні валюті на їх валютні рахунки .

Між тим, за спірним податковим повідомленням- рішенням пеня за порушення термінів розрахунків по експортних операціях визначена Відповідачем як податкове зобов'язання, що суперечить преамбулі, п.п. 1.2, 1.5 ст. 1 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” ( 2181-14 ), статтям 13, 14 Закону України „Про систему оподаткування” ( 1251-12 ), а тому для її стягнення не можуть застосовуватися положення Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» .

Податкове повідомлення-рішення як форма акта ненормативного характеру може застосовуватися лише щодо обов’язків із сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), вичерпний перелік яких наведено у статтях 14, 15 Закону України від 25 червня 1991 р. №1251-ХП „Про систему оподаткування”.

Пеня , яка передбачена Законом України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” , не є податком або збором (обов’язковим платежем) , тому обов’язок її сплати резидентом не належить до категорії податкового зобов’язання або податкового боргу, відтак, у частині правових наслідків , у разі його невиконання Позивачем, спірне податкове повідомлення - рішення є таким, що суперечить вимогам закону „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” .

Поряд із цим , за змістом преамбули Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю”, саме Декрет визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій,права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Відповідно до статті 1 Декрету функції валютного контролю за операціями своїх клієнтів покладено на "уповноважений банк" , тобто будь-який комерційний банк, офіційно зареєстрований на території України, що має ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій.

За змістом частин 2 та 3 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” уповноважені банки, фінансові установи та національний оператор поштового зв'язку, які отримали від Національного банку України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи, натомість, державна податкова інспекція України здійснює фінансовий контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами на території України .

Таким чином, органи ДПС є суб’єктами фінансового , а не валютного контролю, і стосовно лише тих валютних операцій, що провадяться резидентами і нерезидентами на території України.

До того ж, відповідно до порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті валютна виручка від експорту підлягає обов’язковому зарахуванню на рахунки , відкриті резидентом в уповноважених банках .

З прийняттям Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” функції ані уповноважених банків, ані державної податкової інспекції не змінилися, адже стаття 13 Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” не втратила силу.

Разом з тим, відсутність у ДПІ статусу органу валютного контролю не зачіпало її повноважень за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню за порушення статті 4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” , використовуючи при цьому інформацію уповноважених банків , на які покладено функції валютного контролю за розрахунками за експортними операціями.

Відповідно до пунктів 2.2 та 2.3. Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними , імпортними та лізинговими операціями , затвердженою постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999р № 136 і зареєстрованою у Міністерстві юстиції України від 28 травня 1999 р. за № 338/3631, відлік законодавчо встановленого строку розрахунку банк починає з наступного дня після оформлення ВМД або підписання акта(іншого документ) і знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

За змістом статті 4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” пеня є санкцією за порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього закону . Таким чином, пеня є санкцією за передбачену законом протиправну , винну дію, вчинену з умислом або по необережності .

Разом з тим, в силу статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-праві акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків , коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність.

На момент проведення документальної перевірки Відповідачем діяли норми Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” у редакції Закону України від 31.05.2007 р № 1108-П „Про внесення змін до Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” , згідно із якою змінилася як диспозиція норми права , так і її санкція , оскільки законодавцем було обмежено загальний розмір пені.

Під зворотною дією закону в юридичній літературі розуміється застосування закону до тих правовідносин , які знаходяться у сфері його регулювання і які виникли до введення закону у дію. При визначенні дії закону у часі законодавець виходить із інтересів суб’єкта правовідносин , не допускаючи погіршення його становища.

За змістом частини 2 статті 5 ЦК України, ( який в силу ч. 2 ст. 1 цього Кодексу не регулює лише майнові відносини, засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також податкові, бюджетні відносини) акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Між тим, ТОДПІ ,як випливає з акту перевірки, нарахувала пеню за порушення статті 1 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994 р. „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” із змінами та доповненнями на дату виникнення правопорушення , при цьому застосувало положення статті 4 Закону „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” в редакції закону від 16.03.2000 р., а не у діючій на момент проведення перевірки редакції, а також обрахувало розмір пені , виходячи з суми неодержаної резидентом виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України, на день виникнення заборгованості згідно додатку № 2 до акту перевірки , чим порушила норми спеціального закону , яким регулюються правовідносини у сфері розрахунків в іноземній валюті.

Поряд із цим, як випливає з листа уповноваженого комерційного банку - філія ВАТ КБ „Надра” Тернопільське РУ (вих. № 6/4-2086 від 08.05.2008 р.), який наданий суду Позивачем для приєднання до матеріалі справи , у „Звіті про резидентів -суб”єктів зовнішньоекономічної діяльності, які перевищили встановлені законодавством терміни розрахунків за експортними , імпортними та лізинговими операціями” станом на 01.04.2008 р. органу державної податкової служби , тобто до проведення перевірки, розпочатої 09.04.2008 р. , надано інформацію щодо ВМД № 5543 від 11.09.2007 р. на суму недооплати по експорту 66 000 Євро (граничний термін отримання платежу по даній ВМД - 09.03.2008 р. ) та ВМД № 5986 від 28.09.2007 р. на суму недооплати по експорту 66 000 Євро (граничний термін отримання платежу по даній ВМД - 26.03.2008 р. ).

Станом на 10.04.2008 р. , зазначає Банк, за вказаними ВМД валютна виручка надійшла на рахунок ТОВ „Сім -Сім” по контракту № 09/07/07 від 09.07.07. з фірмою „SVZ POLAND Sp. z.o.o” у повному обсязі , що не було враховано Відповідачем при нарахуванні пені .

За таких обставин справи , позов як обґрунтований підлягає до задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних фінансових санкцій від 22.04.2008 р. за № 000003220/28095 , - скасуванню, як таке, що суперечить принципам законності, обґрунтованості, об’єктивності та порушує права та законні інтереси Позивача.

За згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови 07.07.2008 .р та оголошено про її виготовлення у повному обсязі о 10-00год. 16 липня 2008 р.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 94, 158, 162, 163, 164, 167 , п. 6 розділу УП Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд Тернопільської області

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ТзОВ „Сім-Сім”, м. Тернопіль, до Тернопільська об’єднана державна податкова інспекція, м. Тернопіль, про скасування рішення Тернопільської ОДПІ про застосування штрафних фінансових санкцій у розмірі у розмірі 305 394, 47 грн від 22.04.2008 р. за № 000003220/28095, задовольнити.

2. Скасувати податкове-повідомлення рішення Тернопільської ОДПІ про застосування до штрафних фінансових санкцій у розмірі 305 394, 47 грн від 22.04.2008 р. за № 000003220/28095 .

На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Суддя                                                                                                    Л.В. Кропивна