СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

22 квітня 2008 року

Справа № 2-2/1438-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

представник позивача, не з'явився,

представник відповідача, Стоборєв Микола Петрович, довіреність № 140-08 від 08.01.2008;

розглянувши апеляційну скаргу Підприємства "Сі Ен Жі Ес Інженірінг" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 03.03.2008 у справі № 2-2/1438-2008А

за позовом Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а,Сімферополь,95017)

до           Підприємства "Сі Ен Жі Ес Інженірінг" (вул. Кечкеметська, 198,Сімферополь,95022)

вул.Куйбишева,2,Сімферополь,95034

про стягнення 99736,00 грн.                                                                                                                                                       ВСТАНОВИВ:

У січні 2008 року Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до підприємства "Сі Ен Жі Ес Інженірінг", просило стягнути 99736,00 грн., нараховані відповідно до статті 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” за 2006 рік.

Відповідач, надавши письмовий відзив, позов визнав частково, вважаючи, що сума адміністративного –господарських санкцій повинна бути розрахована за 3-х осіб в розмірі 42744,00 грн.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.03.2008 у справі № 2-2/1438-2008А позов Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Підприємства "Сі Ен Жі Ес Інженірінг" про стягнення 99736,00 грн. задоволено.

Не погодившись з прийнятим судовим актом, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, задовольнивши позов частково, відмовивши у стягненні суми 56992,00 грн., нарахованої за чотирьох осіб (інвалідів), для котрих фактично були створені робочі місця на підприємстві.

Письмові заперечення позивача проти апеляційної скарги у матеріалах справи відсутні.

На підставі розпорядження заступника голови судової палати Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 у зв’язку з зайнятістю в іншому судовому процесі судді Фенько Т.П. здійснено її заміну на суддю Антонову І.В.

У судове засідання, призначене на 22.04.2008, представник позивача не з’явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.

Враховуючи, що згідно з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу за відсутності представника позивача, оскільки явка сторін не визнана обов’язковою.

Розглянувши справу у порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства, судова колегія встановила наступне.

Відповідач - підприємство "Сі Ен Жі Ес Інженірінг" є юридичною особою, середньооблікова кількість штатних працівників якої становить 380 чоловік.

Згідно даних акту перевірки виконання статтей 19,20 Закону від 07.12.2007 відповідач повинен був забезпечити у 2006 році працевлаштування інвалідів на 15 робочих місцях,фактично у 2006 році працювало 8 інвалідів. Відповідач повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 99 736,00 грн. за сім робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами.

Невиконання відповідачем вимог вищенаведеного Закону стало підставою для звернення Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів з відповідним позовом.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача,обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскарженого акту, виходячи з наступного.

Повноваження позивача у справі визначені відповідно до прийнятого на підставі статей 10, 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використанню цих коштів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1767 від 28.12.2001р., та Положення про Фонд України соціальної захищеності інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 92 від 18.07.1991.

Частиною 3 зазначеного Положення передбачено, що Фонд України соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним і повним надходженням до бюджету коштів від підприємств (об’єднань), установ і організацій, які не забезпечують установлених нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", виконанням нормативу робочих місць вважається працевлаштування роботодавцем інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Згідно з пунктом 1 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів (далі Положення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314 (314-95-п) зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 № 19 (19-2002-п), що втратило чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2007, але діяло у 2006 році –період, за який позивач просить стягнути адміністративно-господарські санкції –це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об’єднанні), в установі та організації, незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда.

Робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (п. 3 вищенаведеного Положення).

На підприємства покладено обов’язок по розробці заходів щодо створення робочих місць для інвалідів та включенню таких умов до колективного договору (п. 5 вищенаведеного положення).

Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" (875-12) зобов'язує відповідача відповідно до 4-відсоткового нормативу створити робочі місця для праці інвалідів, зазначити їх у колективному договорі і інформувати центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів, а органи працевлаштування - підібрати робоче місце і працевлаштувати інваліда.

Згідно з пунктами 5,10,11,12,13,14 вищенаведеного Положення, на підприємстві лежить обов'язок надання інформації органам працевлаштування інвалідів про вільні робочі місця та вакантних посадах, на яких може використовуватися праця інвалідів, а саме: місцевому центру зайнятості, місцевому органу соціального захисту населення і відділенню Фонду соціального захисту інвалідів, а працевлаштування інвалідів повинно здійснюватися державної службою зайнятості, органами міністерства соціального захисту населення, місцевими радами, суспільними організаціями інвалідів з врахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їх здібностей та професійних навичок згідно з висновками медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менш, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною 1 статті 19 вищевказаного закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для підприємств (об'єднань) установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання, на яких працює від 5 до 18 осіб, розмір санкцій за робоче місце, не зайняте інвалідом, визначається у розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об'єднані), у відповідної установі, організації.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства У країни передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не надав суду доказів виконання ним вимог пункту 5 Положення ( 314-95-п ) стосовно вжиття заходів по створенню робочих місць для інвалідів, а саме - розроблення таких заходів і включення їх до коллективного договору, не доведено відповідачем і вжиття заходів по виконанню пункту 3 Положення ( 314-95-п ). Що стосується направлення звіту до центру зайнятості про наявність вакантних місць, то це не підтверджує створення робочих місць у встановленому порядку.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про правомірність нарахування позивачем адміністративно-господарських санкцій з розрахунку 15 чоловік –численність інвалідів –штатних працівників, що повинні працювати на робочих місцях відповідно до вимог статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” є обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача про необхідність нарахування санкцій з розрахунку лише за трьох осіб не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як було зазначено вище, підприємство "Сі Ен Жі Ес Інженірінг" не надало суду належних доказів виконання ним вимог пункту 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів.

Також необгрунтованими є посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в ухвалах від 20.07.2004 у справі № 2023/9789-03, від 11.01.2005 у справі № 6/203, від 25.01.2005 у справі № 8/203-04, від 08.02.2005 у справі 17/20, з огляду на те, що фактично робочі місця інвалідів у розумінні Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” у необхідній кількості та у передбаченому Законом порядку підприємством створені не були.

З врахуванням вищенаведеного постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу підприємства "Сі Ен Жі Ес Інженірінг" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.03.2008 у справі № 2-2/1438-2008А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією ухвалою та в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді