КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

13.10.08 р.                                                                                          № 02/2053

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Агрикової О.В. (доповідач по справі),

суддів:

Чорногуза М. Г.

Разіної Т. І

при секретарі судового засідання Єрмак Л.В.,

в судове засідання представники сторін не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Елтеко-Україна-Рось»на рішення господарського суду Черкаської області від 08.07.2008 року,

у справі          №02/2053 (суддя Пащенко А.Д.),

за позовом          приватного підприємства «Елтеко-Україна-Рось», м. Черкаси,

до                    товариства з обмеженою відповідальністю «Пасаж», м. Городище Черкаської області,

про                    стягнення 11 713,00 грн., -

встановив:

15.04.2008 року приватне підприємство «Елтеко-Україна-Рось»(позивач) звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пасаж»(відповідач) про стягнення 11 713,00 грн. (а.с. 2-4).

Своєю заявою від 21.05.2008 року позивачем уточнено позовні вимоги, а саме позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 8 938,34 грн. збитків та 5 000,00 грн. витрат на послуги адвоката (а.с. 68-70).

Рішенням господарського суду Черкаської області від 08.07.2008 року у справі №02/2053 у задоволенні позову приватного підприємства «Елтеко-Україна-Рось»до товариства з обмеженою відповідальністю «Пасаж»про стягнення 11 713,00 грн. відмовлено повністю.

При прийнятті рішення, місцевий господарський суд, прийнявши до уваги на підставі ст. 35 ГПК України рішення господарського суду Черкаської області від 19.10.2007 року у справі №03/4604 та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.01.2008 року у справі №03/4604, визнавши недоведеність позовних вимог про стягнення збитків на підставі відсутності складу правопорушення, керуючись ст. 35 ГПК України, ст. 224 ГК України, відмовив в задоволенні позову. Одночасно, місцевий господарський суд відмовив позивачеві в задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, приватне підприємство «Елтеко-Україна-Рось», подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 08.07.2008 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, повторно викладаючи доводи своєї позовної заяви, зазначає, що місцевий господарський суд помилково посилається в оскаржуваному рішенні на судові рішення у справі №03/4604, оскільки предмети спору у даній справі та у справі №03/4604 різні. Скаржник переконаний, що висновок місцевого господарського суду про відсутність складу правопорушення у діях відповідача щодо прав позивача є неправильним та стверджує, що таке правопорушення мало місце. Одночасно, на думку позивача, місцевим господарським судом неправомірно відхилено клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи та не взято до уваги висновок спеціаліста №704-БТ від 26.12.2007 року.

У своєму відзиві відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що неприйняття місцевим господарським судом висновку спеціаліста №704-БТ від 26.12.2007 року як доказ є правильним, оскільки, на думку відповідача, вказаний висновок є нікчемним. Також, відповідач погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи тому, що відсутні правові підстави для її призначення. Відповідач вважає, що позивачем факт заподіяння йому збитків не доведено.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.09.2008 року у справі №02/2053 апеляційну скаргу приватного підприємства «Елтеко-Україна-Рось»на рішення господарського суду Черкаської області від 08.07.2008 року у справі №02/2053 прийнято до провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

В судове засідання представники сторін не з’явились. Сторони про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. На підставі ст. 75 ГПК України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, беручи до уваги пояснення представника скаржника та документи, наявні у матеріалах справи.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегією суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду встановлено наступне.

22.05.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду на ремонт №2-2 (договір, а.с. 10-11), згідно умов якого позивач (замовник) доручав, а відповідач (підрядчик) зобов’язувався виконати роботи по ремонту покрівель приміщень, які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 8, згідно кошторису, який додається до договору, на загальну суму 8 000,00 грн.

Відповідач, на момент укладення договору, мав право на виконання робіт, визначених сторонами договором, що підтверджується ліцензією серії АБ №222020 від 09.09.2005 року (а.с. 43).

Згідно акта приймання виконаних підрядних робіт №1 позивачем було прийнято роботи за грудень 2006 року на суму 3 500,00 грн., а згідно акта приймання виконаних підрядних робіт №2 позивачем було прийнято роботи за червень 2007 року на суму 2 391,00 грн. (а.с. 33 та 35 відповідно).

Матеріали справи містять акт №3 приймання виконаних робіт за липень 2007 року на суму 2 100,00 грн., який позивачем (замовником) не підписано (а.с. 35*).

15.06.2007 року позивач звернувся до відповідача з листом №84, в якому повідомляв відповідача про неякісність виконаних підрядних робіт (а.с. 54).

16.07.2007 року позивач у своєму листі №103 повідомив відповідача про розірвання договору та про неякісне виконання підрядних робіт (а.с. 53).

Згідно акта від 15.08.2007 року, складеного комісією у складі представників позивача та ПП «Гарант-Таксі», та акта від 15.08.2007 року, складеного комісією у складі представників позивача та ПП «Легіон-Безпеки», в результаті злив і дощів було пошкоджено приміщення по вул. Сумгаїтська, 8 в м. Черкаси на загальну суму 1 700,00 грн. (а.с. 76 та 77 відповідно).

У висновку спеціаліста №704-БТ від 26.12.2007 року, який складено на замовлення позивача, зазначено, що відповідачем завищено вартість виконаних підрядних робіт на суму 4 372,00 грн. та використано менше матеріалів, ніж зазначено в актах виконаних робіт та що частина виконаних робіт не відповідає вимогам державних будівельних норм та правил України (а.с. 16-32).

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору підряду відповідач виконав підрядні роботи для позивача, що підтверджується актами виконаних підрядних робіт, складених по формі №КБ-2в.

Позивач, вважаючи вказані виконані підрядні роботи неякісними, звернувся до господарського суду з заявою про стягнення з відповідача спричинених таким виконанням робіт збитків, а саме (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 21.05.2008 року): 1 700,00 грн. вартості проведених ремонтних робіт, 4 372,00 грн. завищеної вартості виконаних відповідачем підрядних робіт, 1 606,34 грн. завищеної вартості використаних відповідачем матеріалів та 1 250,00 грн. витрат на проведення будівельно-технічного дослідження. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката у сумі 5 000,00 грн.

У відповідності з вимогами п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 3 ст. 623 ЦК України визначено, що збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов’язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред’явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Стаття 614 ЦК України передбачає, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов’язань покладається при наявності вини (умислу або необережності).

Проте, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності. При цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб’єкт та об’єкт правопорушення, а також суб’єктивна та об’єктивна сторони.

Суб’єктом цивільного правопорушення є боржник, а об’єктом правопорушення –зобов’язальні правовідносини кредитора та боржника. Суб’єктивну сторону становить вина боржника, а об’єктивну –протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов’язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв’язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності реальних збитків є встановлення причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що стягненню підлягають не будь-які витрати кредитора, а тільки такі корисні витрати, які були використані кредитором в силу правопорушення боржника, або у вигляді додаткових витрат, зроблених ним у зв’язку з правопорушенням. Таким чином, саме на позивача покладається обов’язок довести наявність реальних збитків та причинно-наслідкового зв’язку між збитками та правопорушенням відповідача.

Відповідно до ст. 857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що позивачем та відповідачем складено акти виконаних підрядних робіт, які підписані сторонами без зауважень або застережень. Зазначені акти містять підписи уповноважених представників сторін та відтиски печаток сторін.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що позивач прийняв виконані відповідачем підрядні роботи в тому обсязі, такої якості та за такою ціною, про які сторони домовились в договорі підряду та які перелічені в актах виконаних робіт.

Посилання позивача на те, що він звертався до відповідача з листом №84 від 15.06.2007 року (а.с. 54) та претензією №103 від 16.07.2007 року (а.с. 53), в яких повідомляв про неякісне виконання відповідачем робіт, колегією суддів відхиляються, оскільки матеріали справи не містять належних доказів надсилання позивачем відповідачеві зазначених листа та претензії.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги ст. 858 ЦК України, згідно якої, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Так, позивачем на надано суду належних доказів звернення до відповідача з вимогами відповідно до ст. 858 ЦК України.

Одночасно, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позивачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних доказів понесених витрат на ремонт приміщень в сумі 1 700,00 грн. Акт від 15.08.2007 року, складений комісією у складі представників позивача та ПП «Гарант-Таксі», та акт від 15.08.2007 року, складений комісією у складі представників позивача та ПП «Легіон-Безпеки», на які посилається позивач в підтвердження завдання відповідачем йому збитків, не можуть бути прийняті як доказ понесених збитків, оскільки не містять інформації про наявність недоліків виконаних відповідачем підрядних робіт, розрахунку понесених позивачем витрат, проведення ремонтних робіт тощо. Крім цього, позивачем не надано суду договорів оренди приміщень, укладених між ним та ПП «Гарант-Таксі»і ПП «Легіон-Безпеки».

Посилання позивача на висновок спеціаліста №704-БТ від 26.12.2007 року, як на доказ завищення відповідачем вартості виконаних підрядних робіт на суму 4 372,00 грн. та завищення відповідачем вартості використаних матеріалів на суму 1 606,34 грн., колегією суддів апеляційного господарського суду відхиляються, оскільки зазначений висновок було складено вже після того, як, згідно тверджень позивача, ним було проведено ремонтні роботи у приміщенні по вул. Сумгаїтська, 8 в м. Черкаси, а тому встановити вартість проведених відповідачем робіт та наявність недоліків підрядних робіт, виконаних відповідачем, після проведення ремонтних робіт іншою особою, - не виявляється можливим.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку те, що позивачем не доведено в порядку ст. ст. 33 та 34 ГПК України факту протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення ним умов договору підряду, завдання відповідачем позивачеві збитків та наявність причинно-наслідкового зв’язку між діями або бездіяльністю відповідача та збитками, понесеними позивачем.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі недоведеності позовних вимог про стягнення збитків на підставі відсутності складу правопорушення –правомірним.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що понесені судові витрати при відмові в задоволенні позову повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються, в тому числі й витрати на оплату послуг адвоката, - є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 49 ГПК України.

Також, місцевим господарським судом вірно встановлено, що не підлягають відшкодуванню витрати позивача на проведення будівельно-технічного дослідження в сумі 1 250,00 грн. як такі, що не відносяться до складу судових витрат відповідно до ст. 49 ГПК України, оскільки вказане дослідження було проведено з власної ініціативи позивача поза межами судового розгляду справи, а не з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу (подання) без задоволення. Підставами для залишення рішення місцевого господарського суду без змін є, зокрема, обґрунтованість рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для скасування рішення господарського суду Черкаської області від 08.07.2008 року у справі №02/2053.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

постановив:

1.                    Апеляційну скаргу приватного підприємства «Елтеко-Україна-Рось» на рішення господарського суду Черкаської області від 08.07.2008 року у справі №02/2053 за позовом приватного підприємства «Елтеко-Україна-Рось»до товариства з обмеженою відповідальністю «Пасаж»про стягнення 11 713,00 грн. залишити без задоволення.

2.                    Рішення господарського суду Черкаської області від 08.07.2008 року у справі №02/2053 за позовом приватного підприємства «Елтеко-Україна-Рось»до товариства з обмеженою відповідальністю «Пасаж»про стягнення 11 713,00 грн. залишити без змін.

3.                    Копію постанови апеляційного господарського суду надіслати учасникам судового провадження.

4.          Постанова набирає чинності з дня її прийняття.

Головуючий суддя:                                                                      Агрикова О.В.

Судді:

Чорногуз М. Г.

Разіна Т. І

Дата відправки 14.10.08