СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

26 травня 2008 року

Справа № 20-4/301

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

представник позивача - Зайцева Олена Олександрівна, довіреність № 20/2-14 від 03.01.08 - Державне комунальне підприємство "Севміськводоканал";

представник відповідача - Ястремська Наталя Вікторівна, доручення № 7 від 14.05.08 - Державне управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі;

розглянувши апеляційну скаргу Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 12.03.2008 у справі № 20-4/301

за позовом           Державного комунального підприємства "Севміськводоканал" (вул. Адм. Октябрьського, 4,Севастополь,99011)

до           Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі (вул. Совєтська, 61,Севастополь,99011)

про спонукання до видачі дозволу на спецводокористування

ВСТАНОВИВ:

Державне комунальне підприємство "Севміськводоканал" звернулось до господарського суду міста Севастополя з адміністративним позовом до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі про спонукання відповідача до видачі дозволу на спеціальне водокористування від 15.09.2005 № 0-05/сев строком з 01.01.2007 по 25.07.2007.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив прийняти рішення щодо продовження строку дії вищевказаного дозволу на спеціальне водокористування (вх. № 4596 від 12.03.2008).

Відповідач проти задоволення позову заперечував, оскільки вважає, що позивачеві обґрунтовано відмовлено в продовженні строку дії дозволу на спеціальне водокористування.

Постановою господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 12.03.2008 у справі № 20-4/301 позов задоволено повністю.                                                   Зобов’язано Державне управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі продовжити Державному комунальному підприємству "Севміськводоканал" строк дії дозволу на спеціальне водокористування від 15.09.2005 № 80-05/сев з 01.01.2007 по 25.07.2007.

Не погодившись з постановою суду, Державне управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить постанову господарського суду скасувати, як таку, що прийнята при неповному з'ясуванню обставин справи.

Розглянувши матеріали справи в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

15.09.2005, Державному комунальному підприємству "Севміськводоканал", Державним управлінням екології та природних ресурсів в місті Севастополі видано Дозвіл на спеціальне водокористування за № 80-05/сев.

04.12.2006, Державне комунальне підприємство "Севміськводоканал" звернулось до відповідача з клопотанням про продовження строку дії вищевказаного дозволу на спеціальне водокористування.

Листом від 28.12.2006 за № 7811/19-08 Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Севастополі відмовило позивачеві у видачі дозволу на спеціальне водокористування з підстав, викладених у цьому листі.

Позивач просив господарський суд зобов’язати відповідача продовжити строк дії дозволу на спеціальне водокористування з 01.01.2007 до 25.07.2007.

Судова колегія вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Статуту основною діяльністю Державного комунального підприємства "Севміськводоканал" є забезпечення абонентів міста Севастополя послугами з водозабезпечення та водовідведення. Відсутність дозволу на спеціальне водокористування призведе до неможливості здійснення підприємством, що надає у місті Севастополі послуги з водопостачання та водовідведення населенню, підприємствам, установам та організаціям, надання таких послуг.

Згідно статті 42 Водного кодексу України, водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства. Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними. Первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води.

Відповідно до пункту 9 статті 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно статті 48 вказаного Кодексу, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідач у своєму листі від 28.12.2006 за вих. № 7811/19-08, зазначив, що він відмовляє позивачеві у продовженні дозволу на спеціальне водокористування на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 321, статей 49, 50, 56 Водного кодексу України з наступних причин:

1. Відповідачеві не надані відомості про хід виконання заходів, закладених у проектах нормативів гранично допустимих скидів відповідно до доповнень і змін до “Програми організаційно-технічних заходів по розвитку водного господарства та стабілізації водозабезпечення та водовідведення міста Севастополя на 2003-2011роки”, затвердженими рішенням XVIII сесії Севастопольської міської Ради XXIV скликання від 06.09.2005 № 3707, за період 2005 рік, 2006 рік за наступним переліком:

-          проектування, реконструкція, будівництво та введення до експлуатації каналізаційно-очисних споруд 1;

-          перекидання стічних вод житлових будинків по вул. Дибенко з ліквідацією існуючих каналізаційно-очисних споруд СВМІ;

-          проектування, реконструкція та будівництво системи перекидання каналізаційних стоків Балаклави;

-          проектування та реконструкція фільтрувальної станції 3-го гідровузла (1 етап, 2 етап).

2. Ряд водозабірних споруд, що у 2005-2006 роках були прийняті позивачем на баланс, не зазначені в дозволі на спеціальне водокористуванні від 15.09.2005.

Стаття 49 Водного кодексу України встановлює, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з державними органами водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, державними органами геології - в разі використання підземних вод та державними органами охорони здоров'я - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних.

Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 321 затверджено Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування (далі –Порядок), який визначає процедуру погодження та видачі юридичним і фізичним особам (далі - водокористувачі) дозволів на спеціальне водокористування (забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання у водні об'єкти забруднюючих речовин, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку дозволи видаються у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення - Республіканським комітетом екології та природних ресурсів Автономної Республіки Крим, державними управліннями екології та природних ресурсів в областях, мм. Києві і Севастополі, державними інспекціями охорони Чорного і Азовського морів (далі - територіальні органи Мінекоресурсів).

Дозволи відповідно до пунктів 3, 4 Порядку видаються за клопотанням водокористувачів з обґрунтуванням потреби у воді вищевказаними органами в місячний термін з дня подання в установленому порядку клопотання.

У разі відмови у погодженні клопотання або у видачі дозволу водокористувачу надається відповідь з обґрунтуванням причин відмови.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що у дозволі зазначаються:

1) найменування органу, що його видав;

2) найменування та реквізити водокористувача - юридичної особи (прізвище, ім'я, по батькові, адреса водокористувача - фізичної особи);

3) термін, на який видано дозвіл;

4) ліміти забору води, використання води та скидання забруднюючих речовин;

5) умови спеціального водокористування;

6) інші відомості (у разі потреби).

В листі відповідача від 28.12.2006 № 7811/19-08, в пункті 2 зазначено, що у раніше виданому дозволі на спеціальне водокористування № 80-05/сев від 15.09.2005 не значаться водозабірні споруди, що прийняті на баланс підприємства позивача у 2005-2006 роках.

Однак, як випливає зі змісту пункту 5 вищевказаного Порядку, на який посилається у своєму листі відповідач, обов’язкового зазначення водозабірних споруд у дозволі на спеціальне водокористування не вимагається.

Відповідно до статті 50 Водного кодексу України строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування може бути короткостроковим (до трьох років) або довгостроковим (від трьох до двадцяти п'яти років).

У разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування.

Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Відповідно до пункту 6 Порядку у разі коли умови спеціального водокористування залишаються незмінними, за клопотанням водокористувача термін спеціального водокористування може бути продовжено, але не більше ніж на період відповідно коротко - або довготермінового водокористування органом, що видав дозвіл, про що у дозволі робиться відповідна відмітка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2006 N 1017 затверджено Програму сталого соціально-економічного, екологічного і культурного розвитку міста Севастополя на період до 2015 року.

До цієї програми включено фінансування наступних об’єктів:

- будівництво каналізаційного колектора глибокого залягання в мікрорайоні Воронцова гора, відповідальними визначені Севастопольська міськдержадміністрація та Мін природи, роки виконання 2006-2007, орієнтований обсяг фінансування у 2007 році - 1625 тис.грн.;

- будівництво першої черги Мартинівського каналізаційного колектора, відповідальні –ті ж органи, роки виконання - 2006-2015, орієнтований обсяг фінансування у 2007 році - 4300 тис.грн.;

- будівництво пускового комплексу очисних споруд № 2 у південній частині міста, відповідальні - Севастопольська міськдержадміністрація, Мінбуд, Мінекономіки, Мінфін, роки виконання - 2007-2015, орієнтований обсяг фінансування у 2007 році - 4500 тис.грн..;

- будівництво каналізаційного колектора для передачі стічних вод з Балаклавського району на комплекс очисних споруд-1 у місті Севастополі, відповідальною призначена Севастопольська міськдержадміністрація, роки виконання 2007-2015, орієнтований обсяг фінансування у 2007 році - 11200 тис.грн., а також фінансування реконструкції, будування, відновлення деяких інших очисних споруд.

З викладеного вбачається, що умови спеціального водокористування, що визначені у дозволі позивача, потребують значних витрат часу та коштів, та неможливі до виконання без фінансування з державного або місцевого бюджету тільки за рахунок позивача.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною шостою розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Кодексу до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку судової колегії, відмова у продовженні Державному комунальному підприємству "Севміськводоканал" строку дозволу на спеціальне водокористування, здійснена відповідачем недостатньо обґрунтовано та розсудливо, а також непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована така відмова.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов’язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючі викладене, судова колегія вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі висловленого, апеляційна інстанція вважає постанову господарського суду такою, що прийнята при правильному застосуванні норм законодавства, при повно встановлених обставинах справи, у зв'язку з чим підстав для її скасування не існує.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду міста Севастополя від 12.03.2008 у справі № 20-4/301 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Севастополі залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді