ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 травня 2008 р.

№ 8/51-07(31/43)

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, м. Дніпропетровськ (далі –відділ ДВС)

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2007 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2008

зі справи № 8/51-07(31/43)

за позовом релігійної громади “Християнська церква “Нова Віфанія”, м. Дніпропетровськ

до: відділу ДВС;

спеціалізованого державного підприємства “Укрспецюст”, м. Київ; Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ;

відкритого акціонерного товариства “Дніпровськпромбуд”, м. Дніпропетровськ;

Дніпропетровського міського управління юстиції, м. Дніпропетровськ;

Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська;

Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 122 798, 16 грн. збитків,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2007:

позовні вимоги до відділу ДВС задоволено частково; з названого відділу стягнуто за рахунок коштів державного бюджету через ГУ ДКУ у Дніпропетровській області на користь релігійної громади: 4 275 грн. безпідставно отриманих коштів; 2 263, 24 грн. втрат від інфляції; 128, 33 грн. річних; 66, 69 грн. “витрат на держмито”; 6, 41 грн. “судових витрат”;

позовні вимоги до СДП “Укрспецюст” задоволено частково; з названого підприємства стягнуто на користь релігійної громади 7 350 грн. безпідставно отриманих коштів; 3 888, 73 грн. втрат від інфляції; 220, 50 грн. річних; 114, 59 грн. “витрат на держмито”; 11, 01 грн. “судових витрат”;

провадження зі справи в частині позовних вимог до Ленінського РУЮ припинено;

у позові до ВАТ “Дніпровськпромбуд” відмовлено;

у позові до Дніпропетровського МУЮ відмовлено;

позовні вимоги до ДПІ задоволено частково; з неї стягнуто на користь релігійної громади за рахунок коштів державного бюджету через ГУ ДКУ у Дніпропетровській області: 61 875 грн. безпідставно отриманих коштів; 32 735, 33 грн. втрат від інфляції; 1 856, 17 грн. річних; 964, 64 грн. “витрат на державне мито”; 92, 70 грн. “судових витрат”;

позовні вимоги до ГУ ДКУ у Дніпропетровській області задоволено;

в решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2008:

частково задоволено апеляційні скарги ДПІ, Дніпропетровської філії СДП “Укрспецюст”, відділу ДВС;

рішення місцевого господарського суду з даної справи змінено та його резолютивну частину викладено в іншій редакції, згідно з якою:

позовні вимоги до відділу ДВС задоволено частково; з названого відділу стягнуто за рахунок коштів державного бюджету через ГУ ДКУ у Дніпропетровській області на користь релігійної громади: 4 275 грн. безпідставно отриманих коштів; 128, 33 грн. річних; 44, 03 грн. “витрат на держмито”; 6, 41 грн. “судових витрат”;

позовні вимоги до СДП “Укрспецюст” задоволено частково; з названого підприємства стягнуто на користь релігійної громади: 7 350 грн. безпідставно отриманих коштів; 220, 50 грн. річних; 75, 50 грн. “витрат на держмито”; 11, 01 грн. “судових витрат”;

в частині позовних вимог до Ленінського РУЮ провадження у справі припинено;

в позові до ВАТ “Дніпровськпромбуд” відмовлено;

в позові до Дніпропетровського МУЮ відмовлено;

позовні вимоги до ДПІ задоволено частково; з неї стягнуто за рахунок коштів державного бюджету через ГУ ДКУ у Дніпропетровській області на користь релігійної громади: 61 875 грн. безпідставно отриманих коштів; 1 856, 17 грн. річних; 637, 31 грн. “витрат на держмито”; 92, 70 грн. “судових витрат”;

позовні вимоги до ГУ ДКУ в Дніпропетровській області задоволено;

в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 04.04.2008 первісну касаційну скаргу відділу ДВС на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2007 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 зі справи № 8/51-07(31/43) було повернуто скаржникові на підставі пункту 3 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відділ ДВС повторно звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 16.04.2008 № 11878/25, в якій просить оскаржувані судові рішення попередніх судових інстанцій в частині задоволення позовних вимог до цього відділу скасувати.

За результатами повторного розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

Відповідно до статті 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

У даному разі оскаржуване судове рішення господарського суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 105 ГПК України набрало законної сили 14.02.2008, а строк його оскарження в касаційному порядку, з урахуванням приписів статті 51 ГПК України, закінчився 17.03.2008. Касаційну скаргу ж відповідно до поштового штемпеля на конверті було надіслано 23.04.2008, тобто після закінчення строку її подання.

Клопотання про відновлення строку подання касаційної скарги скаржником не заявлялося.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 111 ГПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

В даній касаційній скарзі лише зазначено про неправомірність висновків судів попередніх інстанцій щодо визначення відділу ДВС “як особи, яка отримала кошти” та помилкове визначення кола осіб, “які отримали грошові кошти за результатами прилюдних торгів”. При цьому скаржником не зазначено порушення або неправильного застосування яких саме норм матеріального чи процесуального права припустилися, на його думку, суди першої та апеляційної інстанцій у розгляді даної справи.

Згідно з частинами першою і другою статті 1117 названого Кодексу переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо:

- скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку;

- у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись пунктами 5, 6 частини першої та частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Повернути Ленінському відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції касаційну скаргу на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2007 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 зі справи № 8/51-07(31/43).

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов