ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"04" вересня 2008 р.

Справа № 2/35

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ДеревінськоїЛ.В. розглянув матеріали справи N 2/35

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор", м. Кіровоград

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Зерновик", м. Новоукраїнка Кіровоградської області

про визнання недійсним договору № 35к від 8.09.2006р., укладеного між позивачем та відповідачем

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від відповідача - участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивачем подано позов про визнання недійсним договору № 35к від 8.09.2006р., укладеного між позивачем та відповідачем, з огляду на те, що сторони при укладенні спірного договору не досягли істотних умов договору, якими, на думку позивача, є відсутність зазначення способу забезпечення зобов’язання у вигляді пені та її розміру. Крім того, відповідач не мав належно оформленої ліцензії на здійснення такого виду господарської діяльності, як перевезення вантажу, що передбачено ст. 9 ЗУ “Про ліцензування певних видів господарської діяльності”. Разом з тим, спірний договір передбачав перевезення цукрового буряку своїм автотранспортом, що встановлено рішенням господарського суду Кіровоградської області N 3/444 від 18.02.2008р., що згідно ст. 35 ГПК України не доводиться знову. За таких обставин, на думку позивача, спірний договір не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому згідно ст. 203, 236 ЦК України та ст. 207 ГК України повинен бути визнаний недійсним з моменту його укладення.

Відповідач позов заперечив, мотивуючи тим, що договір відповідає вимогам чинного законодавства, а невиконання умов договору відповідачем та проблеми і конфлікти, що виникають між сторонами на стадії його виконання та розгляду у суді спору про стягнення коштів з відповідача, не є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Розглянувши наявні матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор", м. Кіровоград - покупець /позивач по справі/ та товариством з обмеженою відповідальністю “Зерновик", м. Новоукраїнка - продавець /відповідач по справі/ 8.09.2006р. укладено договір N 35к купівлі-продажу цукрового буряку, вирощеного на полях №№ 9, 4, 3, 5,8 загальною площею посіву 450 га в кількості 14 000 тонн за ціною однієї тонни 235 грн. на загальну суму 3 290 000 грн. ТОВ “Агро-Гарант-Цукор”- покупець зобов’язується отримати й оплатити цукровий буряк за вищевказаною ціною шляхом перерахування 100% оплати, а також компенсувати ТОВ "Зерновик" затрати на доставку цукрових буряків з розрахунку 54 грн. за 1 тн/км. Поставка цукрового буряка повинна бути проведена в період з 15.09.06 по 06.11.06.

Пунктом 2.2. договору сторони передбачили можливість використання автотранспорту Продавця.

На виконання умов договору продавець поставив покупцеві цукровий буряк в кількості 9 318, 41 тонн на загальну суму 2 189 827 грн. 31 коп., що підтверджується накладними №500 від 30.09.06 на суму 753 199 грн. 69 коп., № 648 від 31.10.06 на суму 1 352 323 грн. 72 коп., № 649 від 30.11.06 на суму 84 303 грн. 90 коп.

Згідно п. 3.3. договору покупець компенсує продавцю затрати на доставку цукрових буряків з розрахунку 0,54 грн. за 1 тн/км в т. ч. ПДВ 20%.

Доставляючи до пункту призначення цукровий буряк своїм автотранспортом, ТОВ "Зерновик" понесло затрати на його доставку на суму 18 277 грн. 83 коп. Перевезення цукрового буряка та вартість понесених витрати по доставці підтверджуються товарно-транспортними накладними, доданими до супровідного листа, який надійшов до господарського суду 06.02.08, товарно-транспортними накладними та двостороннім актом здачі-прийняття (надання послуг) №1 від 30.11.06.

Таким чином, ТОВ "Зерновик" виконало свої зобов'язання перед ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" на загальну суму 2 208 105 грн. 14 коп.

ТОВ “Агро-Гарант-Цукор” вищевикладені зобов'язання виконані частково, перераховано 1 320 000 грн. 00 коп., що підтверджується копіями виписок з банку від 20.06.06, 26.09.06, 15.09.06, 13.09.06. Тому рішенням господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2008р. по справі N 3/444 стягнуто з останнього на користь ТОВ “Зерновик” 309 905 грн. 14 коп. боргу та судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Із матеріалів справи не вбачається доказів, що свідчили б про те, що зміст спірного договору суперечить цивільному кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також про те, що договір спрямований не на настання обумовлених ним правових наслідків.

Невиконання умов договору, в тому числі і спірного договору, законодавством України, як підстава визнання договору недійсним, не зазначено.

Крім того, відсутність у спірному договорі зазначення способу забезпечення зобов’язання у вигляді пені та її розміру не є порушенням закону, оскільки згідно вимог ст. 179 ГК України сторони визначають зміст договору на основі вільного волевиявлення.

Вимоги ч. 2, 3 ст. 180 ГК України не відносять погодження між сторонами способу забезпечення зобов’язання до істотних умов договору. Крім того, відсутність у договорі його істотних умов свідчить про його неукладенність, а не недійсність.

Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу /ліцензії/, може бути визнаний судом недійсним.

Пункт 33 ст. 9 ЗУ “ Про ліцензування певних видів господарської діяльності” передбачає, що надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом підлягає обов’язковому ліцензуванню.

Предметом спірного договору є купівля-продаж цукрового буряку, вирощеного продавцем та можливість перевезення буряку на бурякопункт покупця.

Вказане свідчить про те, що відповідач не надавав послуги з перевезень вантажів, а використовував автотранспорт з метою ведення внутрішньої господарської діяльності, видом якої за КВЕД, згідно довідки головного управління статистики у Кіровоградській області від 26.02.2008р., є 01.30.0 змішане сільське господарство.

Господарська діяльність з купівлі-продажу цукрових буряків, згідно діючого законодавства, не є ліцензійною діяльністю.

Твердження позивача стосовно того, що рішенням господарського суду від 18.02.2008р. N 3/444 встановлений факт, який згідно вимог ст. 35 ГПК України не доводиться знову при розгляду спору між тими ж сторонами, надання послуг покупцю за спірним договором по перевезенню цукрового буряку, спростовується наступним.

Згаданим рішенням суду встановлений факт доставки до пункту призначення цукрового буряку автотранспортом продавця, та понесення ним, в зв’язку з цим, затрат на суму 18277 грн. 83 коп., які згідно умов п.3.3. спірного договору повинні бути компенсовані покупцем.

Відповідно до вимог глави 64 ЦК України, якою регулюються правовідносини з перевезення, перевезення вантажу здійснюється за письмовим договором та за відповідну плату.

Відсутність договору перевезення між сторонами з зазначенням всіх істотних умов, які є необхідними для даного виду договорів, відсутність у спірному договорі умов про надання послуг з перевезення, свідчить про те, що послуги по перевезенню вантажів продавцем за спірним договором - відповідачем по справі не надавались, спірний договір не містить ознак договору перевезення, а тому може бути укладений за відсутності ліцензії на перевезення.

Отже, позовні вимоги про визнання недійсним договору від 8.09.2006р. N 35к, за обставин, викладених в позові, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати по оплаті вартості послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 227, Цивільного кодексу України, ст. 180 ГК України, ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя Л.В. Деревінська