КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2008                                                                                           № 13/456-46/389

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: не з’явився

Від відповідача: Савченко І.Е. (дов. №219 від 06.02.2008)

розглянувши апеляційну скаргу Підприємство "Ресурс" Всеукраїнська організація інвалідів "Союз організацій інвалідів України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.03.2008

у справі № 13/456-46/389

за позовом                               Підприємство "Ресурс" Всеукраїнська організація інвалідів "Союз організацій інвалідів України"

до                                                   Громадська організація "Народна кредитна спілка "Добробут"

про                                                  стягнення 11128034,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 05.03.2008 у справі № 13/456-46/389 відмовлено у задоволенні позову Підприємства „Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів „Союз організації інвалідів України” до Громадської організації „Народна кредитна спілка „Добробут” про стягнення 11 128 034,96 грн., у т.ч. 10909784,00 грн. – основного боргу, 218250,96 грн. – збитків.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаргу мотивовано тим, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з’ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права.

Скаржник звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було досліджено Контракт №1/Б/02 від 18.01.2002 та не витребувано необхідні докази щодо підтвердження виконання відповідачем даного контракту, чим порушено норми статей 33,34 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Позивач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що висновки викладені в оскаржуваному рішенні протирічать доказам наданим позивачем, а саме судом першої інстанції критично оцінено посилання позивача на календарний графік фінансування будівництва жилого будинку, оскільки відсутня документальна прив’язка до спірного контракту.

Також, на думку позивача, Господарським судом м.Києва порушено норми статті 79 ГПК України, оскільки було не задоволено клопотання позивача про зупинення провадження у справі в зв’язку з розглядом Бориспільським міськрайонним судом Київської області справи щодо керівних органів відповідача.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вказує на те, що у нього не існує жодного боргу перед позивачем, оскільки ніяких робіт на суму 11128034,96 грн. Підприємство „Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів „Союз організації інвалідів України” для Громадської організації „Народна кредитна спілка „Добробут” не виконувало. Даний висновок підтверджується й тим, що позивач не з’являвся в судові засідання та не надавав доказів заборгованості відповідача та з яких сум вона складається.

Відповідач наголошує, що ним було надано реєстр перерахованих позивачу коштів у сумі 17293365,31 грн. Згідно затвердженої спільним Наказом Держкомстату та Держбуду України форми №КБ-3 довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрат, які підписані сторонами в період 2001-2006 років, позивачем виконані роботи на суму 13636347,00 грн.

В запереченнях відповідач наполягає, що позивач має внесені відповідачем авансові та не освоєні кошти у розмірі 3112163,31 грн., а також кошти за квартиру №36 та всі нежитлові приміщення.

Ухвалою від 31.03.2008 Київський апеляційний господарський суд прийняв до провадження апеляцій скаргу та призначив розгляд справи на 22.04.2008.

В судове засідання 22.04.2008 представник позивача не з’явився причини неявки суду не повідомив, в зв’язку з чим судова колегія відклала розгляд апеляційної скарги на 13.05.2008.

В судове засідання 13.05.2008 представник відповідача з’явився, заперечив проти доводів, які викладені в апеляційній скарзі. Представник позивача не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу (а.с. 75,76) про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні суду апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, судова колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення Господарського суду м. Києва за наявними матеріалами без представника позивача.

Розглянувши в судових засіданнях апеляційну скаргу, заперечення на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представника відповідача, судова колегія встановила наступне:

Підприємство „Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів „Союз організації інвалідів України” звернулося з позовною заявою до Господарського суду м.Києва про стягнення з Громадської організації „Народна кредитна спілка „Добробут” 10909784,00 грн. основного боргу та 218250,96 грн. збитків у зв’язку з неналежним виконання взятих на себе останнім зобов’язань згідно Генерального довгострокового інвестиційно – підрядного Контракту №1/Б/02 від 18.01.2002.

Позивач наполягає у позовній заяві на тому, що у відповідності з графіком фінансування будівництва у 2005 році відповідач не виконав грошове зобов’язання з інвестування будівництва на суму 10 909 784,00 грн. (13773000,00 грн. сума фінансування за 2005р. – 2863216,00 грн. перераховані кошти відповідачем = 10909784,00 грн. сума невиконаних відповідачем зобов’язань), внаслідок чого він несвоєчасно розраховувався з головним підрядником (Відкритим акціонерним товариством трест “Київміськбуд № 6”) та банком-позичальником за кредитним договором № 151 від 13.07.2005 р. Тобто, через порушення відповідачем своїх договірних зобов’язань позивачу було заподіяно збитків у розмірі 218 250,96 грн., з них 5176,99 грн. судові витрати стягнуті з позивача по господарській справі №4/327; 11813,70грн. відсотки за користування кредитом, 100000,00 грн. штраф за не своєчасне погашення кредиту, 101260,27 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за кредитним договором №151 від 13.07.2005.

Позовна заява мотивована тим, що позивач був не взмозі розраховуватися з головним підрядником будівництва багатоповерхового житлового будинку у комплексі з об’єктами громадсько-побутового призначення по вул. Борщагівській, 208 у м. Києві у зв’язку з несвоєчасним і неповним виконанням відповідачем обов’язку з інвестування будівництва вказаного об’єкту. Крім того, зазначені порушення, допущені відповідачем, унеможливили розрахунки позивача за кредитним договором № 151 від 13.07.2005 р.

Відповідач проти доводів позовної заяви заперечував, та вважає, що ним перераховано позивачу грошові кошти на суму, більшу ніж реальна вартість виконаних позивачем робіт за Генеральним довгостроковим інвестиційно-підрядним Контрактом № 1/Б/05 від 18.01.2002 р.

Також відповідач зазначає, що за період дії Контракту в рахунок фінансування будівництва ним перераховано 17 293 365,31 грн., на суму 544 855,00 грн. позивачем проведено повернення коштів. Відповідач наполягає на тому, що позивачем не підтверджено цільове використання грошових коштів на суму 3 112 163,31грн., оскільки акти виконаних робіт були надані лише на суму 13 636 347 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2006 у справі № 13/456 позов Підприємства “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів України” до Громадської організації “Народна кредитна спілка “Добробут” про стягнення 11 128 034,96 грн. заборгованості задоволено повністю, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 10 909 784,00 грн. основного боргу, 218 250,96 грн. збитків та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2007 рішення Господарського суду міста Києва скасовано, у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.08.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2007 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судова колегія повністю підтримує оскаржуване рішення суду першої інстанції з наступних підстав:

Між Громадською організацією “Народна кредитна спілка “Добробут” в якості замовника - генінвестора та Підприємством “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів України” в якості Генпідрядника-інвестора укладено генеральний довгостроковий інвестиційно-підрядний Контракт № 1/Б/02 від 18.01.2002 (далі - Контракт)

Відповідно до п.2.1 Контракту предметом є будівництво житлового будинку в м. Києві по вул. Борщагівській, 208 та підключення його до інженерних мереж міста.

Строк здачі об’єкта в експлуатацію встановлюється графіком будівництва, який складається після розробки та затвердження проектно-кошторисної документації і затверджується сторонами угоди (п.3.1 Контракту).

Пунктом 3.3 Контракту сторони передбачили, що після здачі об’єкта в експлуатацію площа житлових та нежитлових приміщень розподіляється пропорційно фактичного внеску у будівництво об’єкту інвестування генпідрядника-інвестора та замовника-генінвестора за вирахуванням частки замовника та службових квартир.

Згідно з п. 3.7 Контракту фінансування об’єкту та розподіл житлових та нежитлових приміщень здійснюється в наступному порядку: замовник - генінвестор фінансує 70 %, а його частка загальної площі житлових приміщень складає 72 %, нежитлових —70%; генпідрядник-інвестор фінансує 30 % вартості будівництва та отримує 26 % від загальної площі житлових приміщень та 30 % нежитлових. Крім того, замовник - генінвестор отримує службове житло в розмірі 2 % від загальної площі житлових приміщень.

Пунктом 3.6 Контракту встановлено, що загальна вартість об’єкту визначається ресурсним кошторисом будівництва, який розраховується на підставі проектно-кошторисної документації і, по закінченню будівництва, остаточно корегується відповідно до фактичних витрат генпідрядника.

Відповідно до п. 3.9 Контракту на строк дії контракту генпідрядник-інвестор, за згодою з замовником-генінвестором, має право залучати субінвесторів для реалізації будівництва, яке є предметом діяльності сторін за цим проектом.

За умовами Контракту відповідач зобов’язався в повному обсязі забезпечити позивача проектно-кошторисною документацією, необхідною для будівництва об’єкту; на договірній основі надавати позивачу послуги, пов’язані з підготовкою до виконання будівельних робіт та введенням об’єкта в експлуатацію; щомісяця здійснювати контроль та прийом виконаних робіт; здійснювати технічний нагляд за будівництвом, спільно з позивачем забезпечити прийом об’єкту в експлуатацію; негайно повідомляти позивача про обставини, що суттєво заважають або ставлять під сумнів досягнення мети контракту; у двотижневий термін після прийняття об’єкту в експлуатацію надати позивача та субінвесторам документи, необхідні для оформлення права власності на їх частку приміщень; протягом двох місяців з моменту підписання контракту одержати в ДАБК дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт та оформити ордер на будівництво.

Відповідно до п. 4.2 Контракту позивач прийняв на себе зобов’язання забезпечити 100 % фінансування проектно-вишукувальних робіт, в тому числі послуг відповідача, пов’язаних з підготовкою до виконання будівельних робіт та введення об’єкту в експлуатацію, а також будівництва об’єкта відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і графіків виконання вказаних робіт; забезпечити будівництво об’єкту відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та введення в експлуатацію у строк 18 місяців з моменту отримання дозволу на виконання будівельно-монтажних робіт та ордеру на будівництво; укласти договори та виконувати розрахунки з субпідрядними організаціями за виконані роботи; протягом гарантійного строку за свій рахунок усувати виявлені дефекти будівництва недоробки, допущені з його вини; щоквартально проводити звірку взаємних розрахунків з відповідачем та надавати йому інформацію про хід будівництва і можливість контролювати виконання контракту; негайно повідомляти замовника-генінвестора про всі обставини, які суттєво заважають або ставлять під сумнів досягнення мети контракту.

Строк дії контракту починається з моменту укладення і закінчується повним виконанням (ст. 1 Контракту).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини між позивачем і відповідачем продовжують існувати, вони регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про те що за своєю правовою природою, укладений сторонами Генеральний довгостроковий інвестиційно-підрядний контракт № 1/Б/02 від 18.01.2002 є змішаною угодою, що вміщує елементи інвестиційного договору та договору будівельного підряду, оскільки реалізується шляхом створення нового об’єкту нерухомості. До того ж один з суб’єктів угоди бере на себе обов’язок забезпечити фінансування будівництва об’єкту на підставі наданої йому іншою стороною проектної документації та відповідних дозвільних документів.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про інвестиційну діяльність” інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об’єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Суб’єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвесторами виступають суб’єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об’єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності.

Учасниками інвестиційної діяльності, можуть бути громадяни та юридичні особи України, інших держав, які забезпечують реалізацію інвестицій як виконавці замовлень або на підставі доручення інвестора (ст. 5 Закону України “Про інвестиційну діяльність”).

За договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ч. 1 ст. 875 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 879 ЦК України матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Тобто, до даних правовідносин слід керуватися, як нормами, які регулюють порядок здійснення інвестиційної діяльності, так і положеннями про договори підряду.

Виходячи зі змісту Контракту, відповідач зобов’язався сумісно з позивачем фінансувати будівництво житлового будинку у м. Києві по вул. Борщагівській, 208, а саме: пропорційно профінансувати вартість об’єкту (70 % та відповідно 30 %).

Проаналізувавши умови Контракту апеляційний суд дійшов висновку про те, що сторонами не встановлено порядок розрахунків замовником-інвестором за виконані генпідрядником-інвестором будівельні роботи та строки внесення ним грошових коштів в рахунок фінансування об’єкту.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата підрядних робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об’єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2005 році інвестиції відповідача в будівництво згідно з Контрактом склали 2 863 216,00 грн., а за період дії Контракту —17 293 365,48 грн. При цьому, за вказаний період позивачем перераховано відповідачу 544 855,00 грн. в якості оплати за послуги, пов’язані з підготовкою до виконання будівельних робіт (п. 4.1.2 контракту —перевезення та монтаж баштового крану, охоронні послуги).

Відповідно до довідок про вартість виконаних підрядних робіт на об’єкті інвестування за підписами уповноважених осіб позивача та відповідача за період дії Контракту позивачем виконано підрядних робіт на суму 14 188 807,90 грн.(копія довідки форми КБ-3 за січень-грудень 2002 року на суму 3 442 120,00 грн., за січень 2003 р. на суму 407 125,20 грн., лютий 2003 р. на суму 199 494,00 грн., березень 2003 р. на суму 95 884,80 грн., квітень 2003 р. на суму 121 117,20 грн., травень 2003 р. на суму 99 164,40 грн., червень 2003 р. на суму 78 522,00 грн., липень 2003 р. на суму 389 091,00 грн., серпень 2003 р. на суму 354 405,00 грн., вересень 2003 р. на суму 382 403,00 грн., жовтень 2003 р. на суму 402 261,00 грн., листопад 2003 р. на суму 541 104,60 грн., грудень 2003 р. на суму 244 494,20 р., січень 2004 р. на суму 123 369,60 грн., лютий 2004 р. на суму 264 284,40 грн., березень 2004 р. на суму 439 039,20 грн., квітень 2004 р. на суму 357 242,40 грн., травень 2004 р. на суму 466 902,00 грн., липень 2004 року на суму 251 612,40 грн., серпень 2004 р. на суму 173 410,80 грн., вересень 2004 р. на суму 342 451,20 грн., жовтень 2004 р. на суму 442 366,40 грн., листопад 2004 р. на суму 410 888,40 грн., грудень 2004 р. на суму 384 529,20 грн., січень 2005 р. на суму 507 098,40 грн., лютий 2005 року на суму 568 284,40 грн., березень 2005 р. на суму 812 202,00 грн., квітень 2005 р. на суму 299 481,60 грн., травень 2005 р. на суму 132 569,20 грн., серпень 2005 р. на суму 27 631,20 грн., січень 2006 р. на суму 257 829,60 грн., лютий 2006 р. на суму 583 503,80 грн., березень 2006 р. на суму 168 969,60 грн., квітень 2006 р. на суму 4 123,30 грн. в матеріалах справи).

Відповідно до матеріалів справи відповідачем перераховано позивачу 16 748 510,48 грн. (за вирахуванням сум, які були повернені відповідачу, а саме 544855,00 грн.).

Отже, наявними у справі доказами не підтверджено виконання робіт на суму 2 559 702,58 грн., що становить різницю між перерахованими відповідачем позивачу коштами та вартістю виконаних робіт. Викладене дає підстави дійти висновку про відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем за виконані підрядні роботи.

Юридичною підставою настання негативного для порушника наслідку вчиненого правопорушення (відповідальності) є закон, а фактичною —склад цивільного правопорушення. Як відомо, відповідальність настає за наявності протиправності поведінки (дія чи бездіяльність особи), шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду.

Протиправною вважається поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акту або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірних зобов’язань.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Під шкодою слід розуміти зменшення або втрату певного особистого чи майнового блага, що, в залежності від об’єкта правопорушення, поділяється на майнову (збитки) та немайнову (моральну).

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Крім дії та бездіяльності для настання відповідальності за допущене порушення зобов’язальних правовідносин необхідним є наявність причинного зв’язку між протиправною поведінкою порушника та збитками потерпілої сторони, тобто, протиправна дія або бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи —наслідком протиправної поведінки заподіювача.

Боржник, який прострочив виконання зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч. 2 ст. 612 ЦК України).

З наведеної норми законодавства слідує, що відповідальність може наступити і за відсутності вини особи.

Позивач наполягає на тому, що з відповідача має бути стягнуто 5176,99 грн. збитків, оскільки таку суму коштів позивач мав компенсувати Відкритому акціонерному товариству трест “Київміськбуд-6” в якості судових витрат у господарській справі № 4/327.

Однак, було встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2006 № 4/327 з Підприємства “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів Союз організації інвалідів на користь Відкритого акціонерного товариства Трест “Київміськбуд-6” було стягнуто 501 621,50 грн. заборгованості за договором субпідряду № 102 від 04.07.2003 р., 5 058,99 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що аналіз договору №102 від 04.07.2003 дає підстави стверджувати про відсутність в ньому будь-якої прив’язки до укладеного позивачем та відповідачем Генерального довгострокового інвестиційно-підрядного контракту № 1/Б/02 від 18.01.2002.

Тому, оплату субпідрядних робіт не можна ставити в залежність від фінансування будівництва об’єкту інвестування відповідачем, так як в договорі субпідряду № 102 відсутні посилання на таку залежність, а за умовами контракту № 1/Б/02 саме позивач зобов’язався забезпечити 100 % фінансування проектно-вишукувальних робіт та будівництва об’єкту.

Крім того, позивач стверджує, що бездіяльністю відповідача в питанні фінансування будівництва генпідряднику-інвестору було спричинено 213 073,97 грн. збитків у зв’язку з неможливістю належного виконання також умов кредитного договору, а саме: банком-кредитором було виставлено позивачу претензію про сплату 11 813,70 грн. відсотків за користування кредитом, 100 000,00 грн. штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та 101 260,27 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків.

З цього приводу слід зазначити наступне: між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк та позивачем було укладено кредитний договір № 151 від 13.07.2005 (далі – кредитний договір).

Відповідно до умов якого предметом є надання кредитодавцем (банком) позичальнику (позивачу) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.

Згідно з додатковою угодою від 15.07.2005 до кредитного договору кредитодавцем було надано позивачу транш кредиту в сумі 2 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 151 цільовим призначенням даного кредиту є поповнення позивачем своїх обігових коштів. Тобто, кредитний договір № 151 не є таким, що укладений позивачем з метою залучення коштів з ціллю їх інвестування в житловий будинок, який будувався на умовах Контракту, адже кредитний договір не місить у собі відповідного посилання, і позивачем не надано інших доказів, яким би стверджувалося протилежне (листування з банківською установою, рішення органів управління підприємств або уповноважених осіб про необхідність отримання кредиту тощо).

Крім того, кошти, що в силу дії Контракту мав сплачувати відповідач, повинні були спрямовуватися на фінансування будівництва, а не на погашення кредиту, що його отримав позивача для поповнення обігових коштів.

Враховуючи вищезазначене судова колегія дійшла висновку, що позивачем не доведено фактів порушенням відповідачем обов’язків за генеральним довгостроковим інвестиційно-підрядним контрактом № 1/Б/02 від 18.01.2002р.

Підстави для стягнення з нього збитків в розмірі 218 250,96 грн. відсутні, адже недоведеним є протиправність поведінки, наявність негативних її наслідків та причинного зв’язку між ними, а також вини особи, яка заподіяла шкоду.

Обов’язок доказування, відповідно до приписів статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Це стосується і позивача, який мав довести, що відповідач не виконав грошове зобов’язання по інвестуванню будівництва на суму 10909784,00 грн., внаслідок чого позивачу було заподіяно збитків у розмірі 218250,96 грн.

Судова колегія критично оцінює посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховані посилання позивача на календарний графік фінансування будівництва жилого будинку, оскільки календарний графік фінансування будівництва житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 208, оскільки в такому графіку відсутня будь-яка документальна прив’язка до контракту № 1/Б/02 від 18.01.2002, а сам договір не містить посилання на календарний графік фінансування, як на невід’ємну його частину та не вказує на такого роду документи. При цьому, судом враховано, що вказаний графік містить печатки організації відповідача та підпис його керівника, разом з тим, сам по собі не може слугувати правочином, що породжує обов’язки чи права для осіб, що його підписали.

При ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд врахував вказівки, які містяться в постанові Вищого господарського суду України від 16.08.2007.

Відповідно до приписів ст. 11112 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На новому розгляді, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, судом першої інстанції ухвалами від 27.08.2007 р., 01.10.2007 р., 02.11.2007 р. та 18.02.2008 р. було витребувано від сторін письмові пояснення по справі з врахуванням висновків постанови Вищого господарського суду України від 16.08.2007 р. № 13/456 та наявні, але не подані докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Однак, сторонами вимоги ухвал не були виконані, у зв’язку з чим справу розглянуто за наявними матеріалами без дослідження ресурсного кошторису та проектно-кошторисної документації, що мали бути складені сторонами в рамках спірного контракту.

Тому посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення норм статей 33, 34 ГПК України є недоведеними у встановленому законом порядку.

Щодо посилань позивача на порушення місцевим господарським судом норм статті 79 ГПК України, апеляційний суд зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання позивача про зупинення (а.с. 46) не містить обґрунтованого пояснення того, що розгляд даної справи неможливий до вирішення апеляційної скарги на ухвалу від 13.12.2007 Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що невизначеність з приводу обрання чи призначення керівника юридичної особи (відповідача) не можуть впливати на виконання її обов’язків перед контрагентом або ж зупиняти у часі момент встановлення наявності чи відсутності фактів порушення договірних зобов’язань та спричинення збитків. Тобто, наслідки розгляду апеляційної скарги на ухвалу Бориспілького міськрайонного суду Київської області від 13.12.2007 не можуть мати значення для правильного вирішення спору, який розглядався за позовом, що був заявлений у серпні 2006 року.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 05.03.2008 у справі № 13/456-46/389 відповідає чинному законодавству, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Підприємства „Ресурс” Всеукраїнської організаціїінвалідів „Союз організації інвалідів України” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м.Києва від 05.03.2008 у справі № 13/456-46/389 - без змін.

2.          Матеріали справи № 13/456-46/389 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді