донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.09.2008 р.                                                              справа №20/62

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Гези Т.Д.

суддів:

при секретарі:

Акулової Н.В. , Діброви Г.І.

Абдулазізовій О.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

Прутас В.О. - по довір. №11-01/1Д від 11.01.08р.

від відповідачів:

від третьої особи:

1. не з'явились

2. Тарасова Н.В. - по довір. №19 від 15.04.08р.

не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Вугілля України" м. Київ

на рішення господарського суду

Донецької області

від

24.06.2008 року

по справі

№20/62

за позовом

Державного підприємства "Вугілля України" м. Київ

до

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача

1. Державного підприємства "Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств м. Макіївка Донецької області

2. Державне підприємство з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств "Укрвуглеторфреструктуризація" м. Київ

Міністерство вугільної промисловості України

предмет спору

стягнення 10 593 858грн. 99коп. з яких: 8 133 985грн. 94 коп. сума основного боргу, 74 208грн. 70коп. - 3% річних, 913 412грн. 89коп. - інфляційні, 902 872грн. 44коп. - пеня, 569 379грн. 02коп. - штраф (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 22.04.08р.)

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Вугілля України»м. Київ (далі по тексту –ДП «Вугілля України») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств» ДП «Донвуглереструктуризація»м. Макіївка Донецької області (далі по тексту –ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств») про стягнення 10 593 858грн. 99коп. з яких: 8 133 985грн. 94коп. –сума заборгованості за договорами поставки від 26.04.07р. № 02-01/1-УК27а та № 02-01/1-УК27, 74 208грн. 70коп. - 3% річних, 913 412грн. 89коп. - інфляційні, 902 872грн. 44коп. –пеня, 569 379грн. 02коп. - штраф (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 22.04.08р., т. 13 арк. справи 8-12).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на договір поставки вугілля № 02-01/1-УК27а від 26.04.07р. із додатками; договір поставки вугілля № 02-01/1-УК27 від 26.04.07р. із додатками; довідки АК «Промінвестбанк»від 13.02.08р. № 20/12-498 та № 20/12-499; специфікації на поставку вугільної продукції; графіки постачання вугільної продукції; реквізити станції призначення на постачання палива; акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.08р. по договору поставки № 02-01/1-УК27 від 26.04.07р.; акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.08р. по договору поставки № 02-01/1-УК27а від 26.04.07р; реєстри приймально-здавальних актів; рахунки –фактури; видаткові накладні.

Відповідно до п.3 Наказу Міністерства вугільної промисловості України №612 від 29.12.07р. «Про реорганізацію державних підприємств з ліквідації вугледобувних, торфодобувних та вуглепереробних підприємств», діяльність ДП «Донвуглереструктуризація»припинена шляхом реорганізації –приєднання до Державного підприємства «Укрвуглеторфреструктуризація».

Враховуючи те, що ДП «Донвуглереструктуризація»на дату розгляду справи в суді першої інстанції знаходилось на стадії реорганізації, суд ухвалою від 24.04.08р. до участі по справі №20/62 залучив у якості іншого відповідача –Державне підприємство з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних та торфодобувних підприємств «Укрвуглеторфреструктуризація», оскільки між ДП «Донвуглереструктуризація»і його правонаступником ДП «Укрвуглеторфреструктуризація»було підписано розподільчий баланс, до якого включена сума заборгованості за поставлену вугільну продукцію за договорами поставки від 26.04.07р. № 02-01/1-УК27 та № 02-01/1-УК27а.

Ухвалою господарського суду від 29.05.08р. до участі по справі №20/62, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено –Міністерство вугільної промисловості України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.06.08р. по справі №20/62 позовні вимоги ДП «Вугілля України»до Державного підприємства з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств «Укрвуглеторфреструктуризація»(далі по тексту –ДП «Укрвуглеторфреструктуризація») задоволені частково.

З ДП «Укрвуглеторфреструктуризація»на користь ДП «Вугілля України»стягнуто 8 133 985грн. 94коп. –суму основного боргу за вугільну продукцію, 74 208грн. 70коп. –суму 3% річних, 913 412грн. 89коп. –суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 25 500грн. –витрат по сплаті державного мита, 118грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств».

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ДП «Укрвуглеторфреструктуризація» 7% штрафу в сумі 569 379грн. 02коп. та пені 0,1% в сумі 902 872грн. 44коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги господарський суд виходив з того, що позивач свої зобов’язання за умовами договорів поставки від 26.04.07р. № 02-01/1-УК27а та № 02-01/1-УК27 виконав належним чином, а саме поставив Покупцю (відповідачу) вугільну продукцію, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Відповідачем, в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України, грошове зобов’язання перед позивачем передбачене умовами вищевказаних договорів у повному обсязі виконано не було, що тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, господарський суд з урахуванням обставин справи та наданих доказів, визнав обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 8 133 985грн. 94коп. –суми основного боргу за поставлену вугільну продукцію, 74 208грн. 70коп. –суми 3% річних, 913 412грн. 89коп. –суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, тому ці вимоги судом задоволені.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог стосовно 7% штрафу в сумі 569 379грн. 02коп. та пені 0,1% в сумі 902 872грн. 44коп., які позивач просив стягнути з відповідача на підставі абз.3 п.2 ст. 231 Господарського кодексу України господарський суд виходив з того, що даний вид відповідальності не може бути застосований за прострочення грошового зобов’язання з боку відповідача за договорами поставки від 26.04.07р. № 02-01/1-УК27а та № 02-01/1-УК27. Також цей вид відповідальності не передбачено і умовами цих договорів.

ДП «Вугілля України»м. Київ звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою і просить скасувати рішення господарського суду від 24.06.08р. по справі №20/62 в частині відмови у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення з відповідача 7% штрафу в сумі 569 379грн. 02коп. та 0,1% пені в сумі 902 872грн. 44коп. за прострочення виконання грошового зобов’язання за договорами поставки від 26.04.07р. № 02-01/1-УК27а та № 02-01/1-УК27.

Скаржник посилається на те, що господарський суд відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог невірно застосував норми матеріального права, а саме на думку скаржника, суд помилково вважає, що норма ст. 231 Господарського кодексу України може застосовуватись лише у випадку порушення строків передачі товарів, виконання робіт, надання послуг.

ДП «Укрвуглеторфреструктуризація»у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення господарського суду від 24.06.08р. по справі №20/62 без змін, та відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги.

З доводами апеляційної скарги не погоджується і вважає, що позивачем невірно тлумачиться зміст абз.3 п.2 ст. 231 Господарського кодексу України щодо стягнення пені в розмірі 0,1% та штрафу в розмірі 7%, та вказує на те, що виходячи зі змісту даної норми, законодавець з метою захисту бюджетних грошових коштів передбачив відповідальність продавця, постачальника, підрядника, а не споживача –платника, оскільки розмір штрафних санкцій визначається від вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання зобов’язання.

У судове засідання Донецького апеляційного господарського суду - 08.09.08р., представник першого відповідача - ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств»«Донвуглереструктуризація»та представник третьої особи - Міністерство вугільної промисловості України не з’явилися, відзивів не надали. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання повідомлені апеляційною інстанцією належним чином, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою про отримання поштового відправлення з відповідною ухвалою суду, які знаходяться у матеріалах справи. Про наявність поважних причин неявки у судове засідання уповноважених представників суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Дослідивши докази матеріалів справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та другого відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між ДП «Вугілля України»(Постачальник) та ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств»ДП «Донвуглереструктуризація»(Покупець), були укладені договори поставки від 26.04.07р. № 02-01/1-УК27а та № 02-01/1-УК27.

В якості замовника вищевказаними договорами визначено Міністерство вугільної промисловості України.

Відповідно до пунктів 1, 3 наказу Міністерства вугільної промисловості України № 612 від 29.12.07р. «Про реорганізацію державних підприємств з ліквідації вугледобувних торфодобувних та вуглепереробних підприємств», створено Державне підприємство з ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств ДП «Укрвуглеторфреструктуризація». Діяльність Державного підприємства „Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств ДП «Донвуглереструктуризація»припинена.

Пунктом 8 вищезазначеного наказу передбачено, що ДП «Укрвуглеторфреструктуризація»є правонаступником усіх майнових прав та обов’язків ДП «Донвуглереструктуризація»згідно із передавальним балансом.

З наявного в матеріалах справи розподільчого балансу станом на 01.02.08р. підписаного та затвердженого у встановленому порядку, та з розшифровки до нього вбачається, що ДП «Укрвуглеторфреструктуризація»(другий відповідач) є правонаступником ДП «Донвуглереструктуризація»(першого відповідача –покупця за вищевказаними договорами).

Пунктом 1 договорів передбачено, що Постачальник зобов’язується поставити та передати у власність Покупцю вугільну продукцію для побутових потреб (категорія за ДК 016-97-10.10.1 «Вугілля кам’яне»), зазначену у Специфікації (додаток № 1), у строки, згідно з графіком поставки (додаток № 2), а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити вугільну продукцію, у разі відповідності товару вимогам по якості.

Пунктом 8.1 договорів 26.04.07р. № 2-01/1-УК27 та № 2-01/1-УК27а передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов’язків за договорами у відповідності з діючим законодавством.

За час дії договорів, Постачальник поставив Покупцю 150 574,83т вугілля загальною вартістю 74 563 536грн. 12коп. з ПДВ (32 348 398грн. 94 коп. –по договору № 2-01/1-УК27, та 42 215 137грн. 18коп. –по договору № 2-01/1-УК27а), яке Покупець прийняв у власність, про що між сторонами було складено та підписано відповідні приймально –здавальні акти.

Відповідно до довідок АК «Промінвестбанк»від 13.02.08р. № 20/12-499 та № 20/12-498 ДП «Донвуглереструктуризація»здійснило оплату поставленої вугільної продукції коштами у розмірі 66 429 550грн. 18 коп. з ПДВ, з яких 26 114 387грн. 20коп. –по договору № 2-01/1-УК27, та 40 315 162грн. 98коп. –по договору № 2-01/1-УК27а (т. 1 арк. справи 24-25).

З наведеного вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов’язання за договорами, поставив Покупцю вугільну продукцію, що підтверджується доказами матеріалів справи.

Втім,          Покупець свого обов’язку з повної та своєчасної оплати отриманої вугільної продукції у встановлені строки не виконав, чим порушив умови договорів.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на зазначене, Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правомірно встановлено факт порушення відповідачем свого договірного зобов’язання щодо своєчасної оплати отриманої вугільної продукції за договорами поставки від 26.04.07р. № 2-01/1-УК27 і № 2-01/1-УК27а, та стягнуто з відповідача на користь позивача 8 133 985грн. 94коп. –суму основного боргу за поставлену вугільну продукцію.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив уточнені позовні вимоги позивача щодо передбаченої нормою Цивільного кодексу України відповідальності відповідача за прострочення виконання грошового зобов'язання за отримане ним вугілля за договорами поставки від 26.04.07р. № 2-01/1-УК27 і № 2-01/1-УК27а, та стягнув з відповідача 74 208грн. 70коп. –суми 3% річних, 913 412грн. 89коп. –суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

Таким чином застосована відповідальність за прострочення виконання грошового зобов’язання з боку відповідача за договорами поставки.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача 7% штрафу в сумі 569 379грн. 02коп. та 0,1% пені в сумі 902 872грн. 44коп., оскільки виходячи зі змісту абз.3 п.2 ст. 231 Господарського кодексу України, на який посилався позивач як на підставу до стягнення, дана норма не може бути застосована в даному випадку, а саме за прострочення Державним підприємством «Укрвуглеторфреструктуризація»виконання грошового зобов’язання за договорами поставки від 26.04.07р. № 2-01/1-УК27 і № 2-01/1-УК27а.

За умовою п.8.1 договорів поставки, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов’язків у відповідності з діючим законодавством.

Враховуючи викладене, апеляційна інстанція дійшла до висновку, що господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення від 24.06.08р. по справі №20/62 з’ясував всі обставини справи в їх сукупності, з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновку суду.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення господарського суду Донецької області від 24.06.08р. по справі №20/62 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги –Державне підприємство «Вугілля України»м. Київ.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугілля України» м. Київ залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 24.06.08р. по справі №20/62 залишити без змін.

Головуючий:          Т.Д. Геза

Судді:          Н.В. Акулова

Г.І. Діброва

Надруковано: 7 прим.

1. позивачу

2. відповідачам

1. третій особі

1. у справу

1. ДАГС

1. апеляційному суду