ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

12 травня 2008 р.            Справа 12/41-08

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (23240, Вінницька обл., Вінницький р-н, смт. Десна, вул. Гагаріна, 6, ідент.код 00953208)

до: Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Вінницяводоканал»((21022, м. Вінниця, вул. Київська, 173, ідент.код 03339012)

про стягнення 550971,41 грн.

Суддя М. Кожухар

Секретар судового засідання Н. Швець

Представники:

позивача - Олійник Р.О. - за дорученням

відповідача - Швидюк Є.О. –за дорученням

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач з 29.01.2005 р. по 01.12.2006 р. отримав від позивача 550971,41 гривень на підставі договору № 93 від 31.12.2003 р., якого не існувало, тому кошти, отримані відповідачем без достатньої правової підстави, повинні бути повернуті позивачу відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиві № 6-11/1911 від 04.04.2008 р. позов не визнав, послався на те, що доводи позивача не відповідають дійсності, оскільки кошти позивачем перераховані за отримані від відповідача послуги з водовідведення та водопостачання, між сторонами був укладений договір № 93 від 09.02.2001 р. «Про надання послуг з водопостачання та відведення».

Справу порушено 11.03.2008 р. з призначенням розгляду на 10.04.2008 р.

Ухвалою суду від 10.04.2008 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 08.05.2008 р. В судовому засіданні 08.05.2008 р. оголошено перерву до 12.05.2008 р. для надання сторонами доказів по справі.

У судовому засіданні 12.05.2008 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснивши також, що, на його думку, договір № 93 від 09.02.2001 р. є неукладеним, оскільки не містить усіх істотних умов, передбачених Законом України «Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», саме: щодо надання відповідачем якісної питної води, щодо ведення контролю отриманої абонентом води, ведення розрахунків кількості зливних вод, проведення зняття показників водо лічильників та інших зобов’язань. Також ним надано пояснення про те, що позивач отримав від відповідача два примірника договору № 93 від 31.12.2003 р., які підписав та надіслав на адресу відповідача, тому був впевнений, що між сторонами існує договір № 93 від 31.12.2003 р., який зазначався у платіжних документах на перерахування коштів; кошти перераховувались на підставі рахунків, що отримувались щомісячно від відповідача, та на даний час не збереглись.

Представник відповідача викладені у відзиві доводи підтримав, пояснивши також, що у рахунках позивача, які оплачувались відповідачем, зазначався договір № 93 від 09.02.01 р.

З пояснень представників сторін та наданих документів суд вбачає таке.

09.02.2001 р. сторонами підписано договір № 93 від 09.02.2201 р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення., відповідно до якого Вінницьке обласне комунальне виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Вінницяводоканал»(Підприємство за договором) як виробник послуг з водопостачання та водовідведення відпускає питну воду з комунального водопроводу ВАТ «Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2 (Абоненту за договором) та приймає від останнього в комунальну каналізаційну мережу господарчо-побутові стоки та зливну воду. Абонент здійснює оплату послуг згідно з діючими Правилами користування мережами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України.

Згідно цього договору Підприємство зобов’язалось надавати Абоненту якісну питну воду, вести контроль отриманої Абонентом води побутовими та технологічними засобами (водо лічильниками), вести розрахунок кількості зливних вод, проводити зняття показників водо лічильників по графіку, один раз на місяць разом з представником абонента, вести облікові листи з підстав контролю за технічним станом водо лічильника, водоводу і мережі по розподілу води, надавати зауваження по їх утриманню. При відсутності представника Абонента з неповажних причин ці дані рахуються дійсними і не безпідставними за особистим підписом представника Водоканалу (розділ 3 договору). Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за надані послуги за договором здійснюються щомісячно по розрахунковим книжкам або по рахункам не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підприємства, при цьому Абонент самостійно отримує рахунок до 6 числа кожного місяця. У розділах 4, 5 договору передбачено відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відповідно до п. 5.8 договору відповідальною особою Абонента за водозабезпечення та водовідведення згідно з наказом являється головний механік Гончар Іван Михайлович.

Згідно з п. 6.1 договору термін його дії –один рік. Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, він продовжується на наступний рік.

Доказів внесення у встановленому п. 6.1 договору порядку пропозицій щодо внесення змін або доповнень та щодо припинення договору суду сторонами не надано.

За вказаний у позовній заяві період позивач отримав від відповідача послуги з водопостачання та водовідведення. Представниками сторін знімались показники лічильників, що відображались у маршрутних листах, відповідно до яких на підставі отриманих рахунків позивач оплачував вартість отриманих послуг. Хоча рахунки сторонами суду не представлені (оскільки, як пояснили представники сторін, рахунки виписувались відповідачем у одному екземплярі та передавались позивачу, а у останнього вони не збереглись), наведені вище обставини стверджуються маршрутними листами, поясненнями представників сторін та самим фактом оплати послуг.

У виписках банку у якості підстави перерахування позивачем на рахунок відповідача коштів значиться: «Плата за воду згідно договору № 93 від 31.12.2003 р.».

Представник позивача пояснив, що цей договір був зазначений у платіжних документах позивача, оскільки останнім були підписані отримані від відповідача два примірника договору № 93 від 31.12.2003 р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення та обидва передані відповідачу, а тому працівники ВАТ «Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2»вважали, що послуги отримуються на підставі вказаного договору. Докази на підтвердження цих доводів суду не надані.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 10.05.2007 р. припинено провадження у справі № 7/110-07 за позовом ВАТ «Вінницький комбінат хлібопродуктів»до Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Вінницяводоканал»про розірвання договору № 93 від 09.02.2001 р. (предмет позову змінено під час розгляду справи), у зв’язку з відмовою позивача від позову.

20.09.2007 р. господарським судом Вінницької області розглянуто справу № 4/275-07 за позовом ВАТ «Вінницький комбінат хлібопродуктів»до Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Вінницяводоканал»про визнання недійсним договору № 93 від 31.12.2003 р. Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено, оскільки сторонами не надано доказів щодо укладення такого договору.

Також 20.09.2007 р. господарським судом Вінницької області розглянуто справу № 4/276-07 за позовом ВАТ «Вінницький комбінат хлібопродуктів»до Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Вінницяводоканал»про визнання недійсним договору № 93 від 09.02.2001 р. як підписаного не уповноваженою особою. Суд, встановивши, що даний договір між сторонами укладено, товариством схвалено і сторонами виконується, у задоволенні позову відмовив.

15.01.2008 р. господарським судом Вінницької області розглянуто справу № 4/5-08 за позовом ВАТ «Вінницький комбінат хлібопродуктів»до Вінницького обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Вінницяводоканал»про визнання відсутності прав за договором № 93 від 09.02.2001 р., який підписано не уповноваженою особою.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено, оскільки договір між сторонами укладено та виконувався відповідно до досягнутих домовленостей.

Позивач вважає, що, оскільки в його платіжних документах на перерахування коштів зазначено договір № 93 від 31.03.2003 р., який між сторонами не існував, то кошти отримано відповідачем без достатніх правових підстав.

Такі доводи позивача суд вважає помилковими.

Між сторонами мають місце непереривні довготривалі господарські відносини щодо надання та користування послугами з водопостачання та водовідведення відповідно до умов договору № 93 від 09.02.2001 р.

Позивач отримував послуги з водопостачання та водовідведення, які оплачував відповідно до показників лічильників та отриманих рахунків.

Прикінцевими положеннями Господарського кодексу України від 16.01.2003 р. (набрав чинності з 01.01.2004 р., далі - ГК України), який є спеціальним законом з регулювання господарських правовідносин, встановлено, що цей кодекс застосовується до господарських відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526,ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України (Послуги. Загальні положення) можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов’язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідач, отримуючи плату за надані послуги, та позивач, оплачуючи отримані послуги, діяли згідно досягнутої домовленості та у визначених законодавством межах.

За вказаних обставин неправильне зазначення в платіжних документах дати договору між сторонами не є підставою вважати безпідставним перерахування коштів позивачем та отримання їх відповідачем.

Доводи позивача щодо того, що договір № 93 від 09.02.2001 р. є неукладеним, оскільки не має усіх істотних для даного виду договорів умов, передбачених Законом України «Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій»від 20 травня 1999 року N 686-XIV, спростовуються зокрема рішеннями господарського суду Вінницької області у справах № 4/276-07 та № 4/5-08 та текстом договору, що містить усі умови, про відсутність яких йдеться у поясненні представника позивача від 08.05.2008 р.

Доводи позивача щодо підписання сторонами договору № 93 від 31.093.2003 р. не підтверджені доказами і не впливають на висновки суду щодо відсутності факту безпідставного перерахування позивачем та отримання відповідачем коштів, які є предметом спору.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 82, 84, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя М. Кожухар

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України 19 травня 2008 р.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу