ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2008 Справа № 22/73-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Прокопець Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Торхов Д.О., юрисконсульт юридичного відділу, довіреність № 91-4016 від 21.12.07;

від відповідача 1 - Шляєв І.В., юрисконсульт, довіреність № 63 від 01.01.08;

від відповідача 2 - Маєвська В.М., юрисконсульт, довіреність № 09-18/1319 від 28.12.07;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.08р. у справі № 22/73-08

за позовом відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область

до 1- державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

2- відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області

про стягнення 5070 грн. 89 коп.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 24.04.2008 року, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів”, м. Нікополь звернулося з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ, відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь”, м. Маріуполь про стягнення 5070,89 грн. вартості недостачі коксового горішку за залізничними накладними № 49667745, 49269716, 49891018.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2008 року по справі № 22/73-08 (суддя Пуппо Л.Д.) відповідальність за недостачу, у зв”язку зі справним перевезенням, покладена на вантажовідправника –відкрите акціонерне товариство “Металургійний комбінат “Азовсталь”, м. Маріуполь.

Не погодившись із рішенням, відкрите акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області подало до суду апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на наступні обставини.

Відповідач-2 передав, а відповідач-1 прийняв ту кількість коксового горішку, яка вказана у залізничних накладних. Поверхня вантажу у вагонах була примаркована вапном, в комерційних актах не має її опису.

Комерційні акти складені з порушенням (без заявки вантажоотримувача), та не мають доказової сили.

Крім того, скаржник зазначив, що позивачем не вірно визначений розмір вартості недостачі.

Позивач вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Державне підприємство “Придніпровська залізниця” також вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між відкритим акціонерним товариством “Нікопольський завод феросплавів” та товариством з обмеженою відповідальністю “Метінвест Холдінг” укладений договір поставки від 23.05.2006 року № ДУК 03/06-10-р/2388.

На виконання умов договору, відповідач-2 – відкрите акціонерне товариство “Металургійний комбінат “Азовсталь” по залізничним накладним № 49667745, 49269716, 49891018 у вагонах № 65308959, 65353906, 65491375 відвантажив на адресу позивача коксовий горішок.

Видача вантажу здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу. При цьому виявлена недостача вантажу, що підтверджується комерційними актами від 29.07.2007 року БН № 754239/141, від 07.06.2007 року БН № 754213/111, від 31.08.2007 року БН № 754259/159.

Поставлена продукція позивачем оплачена.

У розрахунок позову позивачем не включений залізничний тариф.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до вказаних комерційних актів:

- у вагоні № 6535906 вантажу менше на 2600 кг ніж зазначено в залізничній накладній № 49667745. Навантаження вище рівня бортів на 20 см, правильне, рівномірне, вантаж маркований, вагон бездверний, замість дверей справні торцеві стіни, люки зачинені, слідів втрати і витікання вантажу не було;

- у вагоні № 65308959 вантажу менше на 3450 кг ніж у накладній № 49269716. Навантаження шапкою вище рівня бортів на 30 см, маркований вапном. Двері, люки зачинені. Слідів втрати і витікання вантажу не було;

- у вагоні № 65491375 вантажу менше на 2050 кг ніж у накладній № 49891018. Навантаження правильне, рівномірне, шапкою вище рівня бортів на 20 см. Маркований вапняним розчином. Двері, люки щільно зачинені, слідів втрати і витікання вантажу не було.

Згідно до пункту 9 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року № 567/6855, у комерційному акті детально описується стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбережність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбережності вантажу, багажу чи вантажобагажу. У комерційному акті зазначається чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах.

У вищенаведених комерційних актах відсутній опис стану маркування, а саме не зазначено чи мало місце пошкодження вапняного маркування, чи ні. Отже комерційні акти, як належні докази відсутності вини залізниці, відхиляються. Відповідальність за недостачу повинна бути покладена на залізницю.

Статтею 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту –6 місяців з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу, –для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Пунктом 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З позовною заявою позивач звернувся 17.01.2007 року, отже в задоволенні позовних вимог, обгрунтованих комерційним актом від 07.06.2007 року БН № 754213/111 у сумі 2263,31 грн. слід відмовити за пропуском строку позовної давності, про який заявив відповідач-1 у відзиві на позовну заяву (а.с. 35).

У разі, коли договір купівлі-продажу або поставки укладаються між посередниками, а договір перевезення укладається між першим продавцем –вантажовідправником і залізницею на доставку вантажу кінцевому покупцеві –вантажоодержувачу, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватися належними доказами вартості і ціни відвантаженої продукції, оскільки залізниця несе відповідальність, виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника.

Вантажовідправник відправив коксовий горішок за ціною 762,0 грн. за тонну.

Отже, позовні вимоги, які підлягають задоволенню і обгрунтовані комерційними актами БН № 754239/141 від 29.07.2007 року та від 31.08.2007 року БН № 754259/159 становить 2778,86 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов до невірного висновку про задоволення позовних вимог за рахунок вантажовідправника, у зв”язку з чим рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2008 року по справі № 22/73-08 підлягає скасуванню.

Державне мито за перегляд справи покладається на сторони відповідно до статі 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, та, керуючись статтями 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2008 року по справі № 22/73-08 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на користь відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область 2778,86 грн. вартості недостачі коксового горішку, 55,9 грн. державного мита, 64,7 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область на користь відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області 23,0 грн. державного мита за розгляд справи по апеляційній скарзі, видати наказ.

Стягнути з державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ на користь відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області 28,0 грн. державного мита за перегляд справи по апеляційній скарзі, видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Джихур