ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.09.08 р.                     Справа № 36/163

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко, при секретарі судового засідання Губенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел” м.Горлівка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна мережа „Сарепта” м.Донецьк

про стягнення 2 988грн. 18коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: Шкляров І.А.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Вітел” м.Горлівка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна мережа „Сарепта” м.Донецьк, про стягнення основного боргу в сумі 2 774грн. 70коп., пені в сумі 129,09грн., 3% річних в сумі 16,05грн., суми інфляції 68грн. 34коп.

В обґрунтування вимог позивач посилається на договір №1920 від 22.01.07р.

До позовної заяви позивач додав договір №217 від 22.01.07р., на якому проставлений ще один реєстраційний номер договору - №1920.

Також позивач стверджує, що на виконання умов договору №1920 від 22.01.07р. він передав відповідачу товар накладними №3272 від 19.05.08р., №2057 від 24.03.08р., №1494 від 01.03.08р., №2550 від 09.04.08р., №2952 від 30.04.08р., №2768 від 18.04.08р., №2804 від 22.04.08р., №2631 від 14.04.08р., №3270 від 19.05.08р.

Однак, в наданих позивачем накладних вказані різні підстави здійснення поставки, зокрема, в накладних №2952 від 30.04.08р. та №3272 від 19.05.08р. вказаний договір №1920 від 22.02.07р., тоді як договір №1920, на який позивач посилається як на підставу виникнення спору, датований 22.01.07р., в накладній №2804 від 22.04.08р. зазначений договір №1922 без дати, який взагалі не є підставою виникнення даного спору, а в накладних №3270 від 19.05.08р., №2631 від 14.04.08р., №2768 від 18.04.08р., №2550 від 09.04.08р., №1494 від 01.03.08р., №2059 від 24.03.08р., зазначений договір №217, але не вказані його дата.

Відповідач пояснив, що між ним та позивачем був укладений лише один договір №217 від 22.01.07р., інших договорів між ними укладено не було.

У судовому засіданні господарський суд дослідив наданий відповідачем оригінал договору №217 від 22.01.07р., ксерокопія якого залучена до матеріалів справи.

До того ж, відповідач стверджує, що сума отриманого за вищевказаними накладними товару по договору №217 від 22.01.07р. була ним сплачена платіжними дорученнями №2619 від 19.05.08р. на суму 4 652,71грн., та №4642 від 19.08.08р. на суму 2800,96грн.

Але суд звертає увагу на те, що сума сплачених грошових коштів за вищевказаними платіжними дорученнями значно перевищує суму отриманого відповідачем товару, у зв”язку з чим господарський суд не має можливості встановити, яка саме частина боргу була сплачена відповідачем згідно платіжного доручення №2619 від 19.05.08р., а яка згідно платіжного доручення №4642 від 19.08.08р., а також встановити за яким саме договором позивачем була здійснена поставка відповідачу згідно представлених накладних.

Крім того, відповідно до вимог діючого законодавства господарський суд у розгляді справи не зобов’язаний здійснювати перерахунок замість позивача розрахованих останнім сум штрафних санкцій, річних, тощо. Однак з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення помилкове – зобов’язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Якщо для здійснення перерахунку необхідні додаткові матеріали, суд повинен витребувати їх у позивача.

З огляду на вищевикладене, господарський суд ухвалами від 30.07.08р., 20.08.08р., 11.09.08р., зобов’язав позивача надати довіреності на отримання продукції відповідачем; надати податкові накладні; надати всі докази часткового погашення боргу відповідачем для перевірки розрахунків; надати акт звірки взаєморозрахунків; надати оригінал договору №1920 від 22.01.07р.; надати письмові пояснення за яким саме договором відповідачу була здійснена поставка товару за накладними №3272 від 19.05.08р., №2057 від 24.03.08р., №1494 від 01.03.08р., №2550 від 09.04.08р., №2952 від 30.04.08р., №2768 від 18.04.08р., №2804 від 22.04.08р., №2631 від 14.04.08р., №3270 від 19.05.08р.; надати обґрунтований розрахунок позовних вимог, а також забезпечити явку повноважного представника у судове засідання.

Вищевказані ухвали позивачем були отримані, про що свідчать поштові повідомлення №642125, №48780.

Однак позивач витребувані ухвалами від 30.07.08р., 20.08.08р., 11.09.08р., документи не представив, у зв’язку з чим у господарського суду не має можливості встановити за яким саме договором позивачем був переданий відповідачу товар згідно наданих накладних, та перевірити обґрунтованість і правомірність нарахування позивачем основного боргу, пені, суми інфляції, 3% річних, а також визначити їх розмір.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, з огляду на неможливість встановлення за яким саме договором позивач передавав відповідачу товар згідно представлених накладних, та неможливість перевірення правильності та обґрунтованості нарахування заявлених позивачем 3% річних, суми інфляції і пені, а також те, що позивач тричі без поважних причин у судові засідання не з’явився, не представив витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, суд відповідно до частини 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України залишає позов без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 п.5, 86 Господарського процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітел” м.Горлівка до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна мережа „Сарепта” м.Донецьк про стягнення 2 988грн. 18коп. залишити без розгляду.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Суддя