ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 вересня 2008 р.

№ 20/137

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді

суддів

Кривди Д.С.,

Уліцького А.М.,

Шаргала В.І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги

Управління земельних ресурсів м.Кременчук Полтавської області

на рішення

господарського суду Полтавської області від 16.10.2007 року

у справі

№20/137 господарського суду Полтавської області

за позовом

ТОВ “Кременчуцька м’ясопереробна компанія”

до

Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Управління земельних ресурсів м.Кременчук Полтавської області

про

визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Управління земельних ресурсів м.Кременчук Полтавської області не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч.4 ст.111 Господарського процесуального кодек су України до скарги додаються, зокрема, докази сплати державного мита.

Згідно ч.1 ст. 46 Господарського процесуального кодек су України державне мито сплачується в доход державного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

У відповідності до п.2 ст.3 зазначеного Декрету державне мито із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Із позовних заяв майнового характеру державне мито справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із позовних заяв немайнового характеру –5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Управлінням земельних ресурсів м.Кременчук Полтавської області до касаційної скарги не додано жодних доказів сплати державного мита.

При цьому посилання третьої особи на п.10 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, як на підставу звільнення від сплати державного мита, є помилковими, оскільки згідно зазначеної норми від сплати державного мита звільняються державні і громадські органи, підприємства, установи, організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Отже, за змістом даної норми Управління земельних ресурсів м.Кременчук Полтавської області від сплати державного мита не звільняється.

Не передбачено звільнення Управління земельних ресурсів м.Кременчук Полтавської області від сплати державного мита у даному спорі й іншими положеннями ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України.

Вказані недоліки, допущені третьою особою при поданні касаційної скарги, згідно пункту 4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Керуючись статтями 86, пунктами 4 частини 1 статті 111-3, статтями 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління земельних ресурсів м.Кременчук Полтавської області на рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2007 року у справі №20/137 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий Д.Кривда

Судді                                                                                  А.Уліцький

В.Шаргало