ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.08 Справа № 8/55/06-20/162/08

Суддя Гандюкова Л.П.

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м.Запоріжжя

до: Товариства з обмеженою відповідальністю “Реал-Інвест”, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Закрите акціонерне товариство “Запорізькій завод важкого кранобудування”, м.Запоріжжя

про стягнення суми 41268 грн. штрафних санкцій

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –Турчинський М.І. (дов. №22/183 від 28.12.2007р.);

Від відповідача –не з’явився;

Від третьої особи –Бондарєв І.В. (дов. №15/126 від 25.01.2007р.) –у судовому засіданні 07.07.2008р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 41 268 грн. штрафних санкцій за невиконання п.6.1 договору купівлі-продажу від 30.12.2004р. №2774, укладеного між відповідачем та третьою особою, щодо збереження профілю об’єкту – дитячого оздоровчого комплексу.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.04.2006р. у справі №8/55/06 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.01.2008р. рішення господарського суду Запорізької області від 13.04.2006р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 07.07.2006р. у справі №8/55/06 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області №261 від 18.02.2008р. справа №8/55/06 передана на розгляд судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою суду від 20.02.2008р. справа прийнята до провадження, справі присвоєно №8/55/06-20/162/08, судове засідання призначено на 19.03.2008р. Ухвалою суду від 11.03.2008р. в порядку ст.79 ГПК України провадження у справі зупинено до розгляду Верховним Судом України касаційної скарги ТОВ “Реал-Інвест” на постанову Вищого господарського суду України від 30.01.2008р. і повернення матеріалів справи. Ухвалою суду від 13.05.2008р. провадження у справі поновлено з 11.06.2008р., розгляд справи призначено на 11.06.2008р. Ухвалою суду від 11.06.2008р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 07.07.2008р., 21.07.2008р., потім –на 31.07.2008р. Ухвалою в.о. голови господарського суду строк вирішення спору у справі продовжувався на один місяць –до 21.08.2008р.

У судовому засіданні 31.07.2008р. за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та додатково надав письмове пояснення по суті спору. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. У 2003 році була розпочата процедура приватизації державного майна соціального призначення –дитячий оздоровчий комплекс “Салют”, розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Зелена,50, який відповідно до Державної програми приватизації на 2000-2002 роки віднесено до групи “Ж”, приватизація яких здійснюється переважно зі збереженням профілю. Визначення уповноваженим державним органом приватизації обов’язкових умов щодо передачі у приватну власність об’єкта приватизації відбувалось на підставі та на виконання норм чинного законодавства, яке регулює цілі, пріоритети, завдання та способи (порядок та умови) відчуження державного майна (зміну форми власності), а саме: п.п, 2,3, 95-103 Державної програми приватизації на 2000-2002р.р., п.п.1.6, 3.3, 4.1 “Положення про порядок приватизації об’єктів групи “Ж”, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 14.08.2000р. №1693, що передбачають збереження профілю об’єкта, тобто підвищення ефективності діяльності підприємства та здійснення ефективного управління ним власниками, які мають довгострокові інтереси у розвитку приватизованого об’єкта з метою збереження функціонального призначення об’єкту щодо надання соціальних послуг. На підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2004р., укладеного з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області, зазначений об’єкт придбав ЗАТ “Запоріжкран”. На підставі договору ЗАТ “Запоріжкран” взяло на себе певні зобов’язання, визначені умовами викупу, в тому числі щодо збереження профілю об’єкту до 30.06.2006р. За погодженням з РВ ФДМУ по Запорізькій області, 30.12.2004р. між ЗАТ “Запоріжкран” та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу зазначеного об’єкту приватизації. Відповідно до ст.27 Закону України “Про приватизацію державного майна” при подальшому відчуженні приватизованого об’єкта до нового власника переходять зобов’язання, що були передбачені первісним договором купівлі-продажу. Дана умова визначена у п.6.1 договору. 27.09.2005р. працівниками регіонального відділення була проведена перевірка виконання ТОВ “Реал-Інвест” умов договору купівлі-продажу від 30.12.2004р., про що складено акт поточної перевірки №174, яким було зафіксовано порушення та невиконання з боку покупця умов п.6.1 договору, на придбаному об’єкті у літній період робота за профілем не була організована, ремонтні роботи, враховуючи незадовільний стан майна, для підготовки об’єкту до експлуатації в подальші періоди не проведені. Пунктом 9.2 договору купівлі-продажу від 30.12.2004р. встановлено, що за невиконання п.6.1 з ТОВ “Реал-Інвест” підлягають стягненню штрафні санкціях у розмірі 41268 грн. На підставі ст.27 Закону України “Про приватизацію державного майна”, п.6.1,9.2 договору купівлі-продажу від 30.12.2004р.. ст.ст.526,530,546,629 ЦК України, ст.193 ГК України, Типового положення про дитячий оздоровчий заклад, затвердженого наказом Державного комітету України у справах сім’ї та молоді від 05.02.2004р. №31 просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, у своєму відзиві зазначив наступне. Позивачем на надано доказів того, що на момент його звернення до суду об’єкт в результаті дій відповідача має інший профіль, відмінний від того, що існував на дату укладення договору купівлі-продажу, або доказів, що відповідач проводить роботи, пов’язані зі зміною цільового призначення об’єкту. Відповідач наполягає на тому, що профіль об’єкту він не змінив, оскільки він і до цього часу є дитячим оздоровчим комплексом. На його території не зведено ніяких будівель та споруд не характерних для об’єкту даного виду (не функціонують ресторани, казино, розважальні заклади, тощо). Зобов’язання зберігати профіль не є тотожним зобов’язанню забезпечувати виробництво продукції, товарооборот та надавати послуги у певних обсягах. Надання ж послуг з оздоровлення дітей здійснюється шляхом прийому до оздоровчого закладу дітей та організації їх відпочинку та оздоровлення та території закладу. Договір купівлі-продажу, укладений за погодженням з позивачем, між ЗАТ “Запоріжкран” та відповідачем, як і первісний договір між позивачем та третьою особою, не передбачає такого зобов’язання покупця, як забезпечення його функціонування на протязі якогось визначеного строку. Відповідач наполягає, що зобов’язання, які передбачені п.6.1 договору, виконувалися ним належним чином. Здійснити відкриття дитячого комплексу в літній період 2005 року, через декілька місяців після його придбання, відповідач не мав змоги, так як попередній власник комплексу його не ремонтував та на той час він не був пристосований для повноцінного і безпечного відпочинку і оздоровлення дітей. Працівниками відповідача проводилося вивчення ринку з надання послуг щодо оздоровлення дітей, вимог, які висуваються батьками дітей до цих комплексів та споруд, їх оснащення необхідним інвентарем та майданчиками для ігор та розваг, пошук кваліфікованих вихователів. Крім того, визначались джерела фінансування цих робіт та здійснювався пошук виконавців будівельно-монтажних робіт і постачальників будівельних матеріалів та іншого обладнання. Вже у 2006 році, після усунення вищезазначених проблем, відповідач забезпечив функціонування об’єкту. Відповідач зауважив на безпідставне посилання позивача на Типове положення про дитячий оздоровчий заклад, затверджене наказом Державного комітету України у справах сім’ї та молоді від 05.02.2004р. №31, оскільки цим положенням врегульовано діяльність дитячих оздоровчих комплексів, що є юридичними особами, статус якої ДОК “Салют” не має. Крім того, звернув увагу, що згідно з наданою до матеріалів справи ЗАТ “Запоріжкран” копією акту №330 поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу державного майна від 17.12.2004р., складеного позивачем, зазначено, що колишній власник зберіг його профіль та виконав умови договору повністю. При цьому звернуто увагу власника та лише рекомендовано йому у подальшому забезпечити функціонування ДОК “Салют” по наданню послуг з оздоровлення дітей. Так, виходячи з того, що у літній період 2004р. оздоровчий комплекс не функціонував, а позивач погодився з тим, що ЗАТ “Запоріжкран” умови договору повністю виконані, відповідач в аналогічній ситуації також не порушив умов договору купівлі –продажу від 30.12.2004р. щодо збереження профілю ДОК “Салют”. Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа (ЗАТ “Запоріжкран”) у своєму відзиві на позов зазначила, що не має відомостей щодо використання дитячого оздоровчого комплексу “Салют” після укладення договору 30.12.2004 з товариством “Реал-Інвест”. У доповненні до відзиву вказала, що в матеріалах справи відсутні будь-які обґрунтовані вимоги відносно оздоровлення відповідачем саме у літній період. В той же час, із трактування терміну “збереження профілю”, яке згідно з п.5.1.3 договору купівлі-продажу від 25.06.2004р. та п.6.1 договору від 30.12.2004р. повинно мати місце в період до 30.06.2006р. без перерв, слідує, що вимога щодо оздоровлення дітей повинна тривати цілий рік. Пунктом 2 ст.27 Закону України “Про приватизацію державного майна” передбачено, що в договір купівлі-продажу повинні включитися умови викупу, в тому числі щодо зобов’язання внесення інвестицій в грошовій формі, їх розміру та строків. Оскільки умови викупу в договорах купівлі-продажу не містили в собі такого зобов’язання покупця, вони не містять і санкцій за порушення інвестиційних зобов’язань.

Слід зазначити, що повноважний представник відповідача у судові засідання жодного разу не з’явився, розгляд справи тричі відкладався за клопотанням представника ТОВ “Реал-Інвест” І.І.Мальцева, у зв’язку з його перебування на лікарняному. 30.07.2008р. судом знову отримано аналогічне клопотання, до якого нарешті було додано витребувані судом документи. Зважаючи на те, що відповідач, як юридична особа, не позбавлений можливості направити у судове засідання іншого уповноваженого представника для представництва своїх інтересів, суд визнав наявні матеріали достатніми для розгляду справи в порядку ст.75 ГПК України за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.06.2004р. між Регіональним відділенням ФДМУ по Запорізькій області (Продавець, позивач у справі) та ЗАТ “Запоріжкран” (Покупець, третя особа) було укладено договір купівлі-продажу державного майна № 882, за умовами якого останній придбав у власність державне майно –дитячий оздоровчий комплекс “Салют”, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул.Зелена, 50. Пунктом 5.1.3 цього договору встановлено зобов'язання покупця зберігати профіль об’єкту приватизації протягом двох років, тобто до 30.06.2006 року.

За погодженням з Регіональним відділення ФДМ України по Запорізькій області ЗАТ “Запоріжкран” продав вищезазначений дитячий оздоровчий комплекс “Салют” ТОВ “Реал-Інвест” (відповідач по справі) за договором купівлі-продажу від 30.12.2004р.

Пунктом 6.1 цього договору на відповідача покладено зобов'язання зберігати профіль об’єкта до 30.06.2006р.

Регіональним відділення ФДМ України по Запорізькій області 27.09.2005р. проведено поточну перевірку виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу, про що складено акт № 174. Під час огляду об’єкту встановлено, що на придбаному об’єкті у літній період поточного (2005) року не організована робота за профілем, не проводяться ремонтні роботи для підготовки його до експлуатації у подальші періоди. У висновку цього акту зазначено, що зобов’язання щодо збереження профілю (п.6.1) не виконується, у зв’язку з чим на підставі п.9.2 договору купівлі-продажу на відповідача накладено штраф у розмірі 41268,00 грн.

Згідно з п.9.2 договору за невиконання зобов’язання, встановленого п.6.1, покупець сплачує штраф у розмірі 41268 грн.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, пояснення сторін та третьої особи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на таких підставах.

Статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що забороняється подальше відчуження окремих частин пакета акцій до повного виконання покупцем умов договору купівлі-продажу об'єкта приватизації, а також подальше відчуження приватизованого об'єкта без збереження для нового власника зобов'язань, визначених умовами конкурсу, аукціону, викупу. При подальшому відчуженні приватизованого об'єкта до нового власника переходять невиконані зобов'язання, що були передбачені договором купівлі-продажу об'єкта приватизації. Контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу здійснює державний орган приватизації.

Згідно з положеннями ст.1 цього Закону приватизація державного майна –це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Таким чином, метою приватизації дитячого оздоровчого комплексу із збереженням профілю є підвищення його соціально-економічної ефективності шляхом залучення коштів покупця, а не лише фактичне збереження виду дитячого закладу оздоровлення.

Тобто, твердження відповідача, що збереженням профілю об’єкту є вже те, що він не здійснював на його території зведення будь-яких споруд, що не характерні для об’єкту згідно його цільового призначення, а зобов’язання зберігати профіль об’єкту приватизації не є тотожним зобов’язанню забезпечувати його фактичне функціонування згідно профілю (оздоровлення дітей) є необґрунтованим та таким, що суперечить умовам договору та вищезазначеним положенням Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 67, ч.4 ст.179 ГК України, ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань відповідно до ст. ст. 173, 174 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач, підписуючи договір купівлі-продажу від 30.12.2004р., погодився з його умовами та згідно з п.6.1 взяв на себе зобов’язання зберігати профіль об’єкту до 30.06.2006р. Таким чином, він повинен був невідкладно після підписання договору приступити до його виконання, зберегти профіль об’єкту, забезпечити його функціонування у 2005р.

Той факт, що функціонування дитячих оздоровчих комплексів здійснюється виключно у літній період під час перебування дітей на канікулах, є загальновідомим та відповідно до ст.35 ГПК України не потребує доказування. Збереження профілю об’єкту - дитячого оздоровчого комплексу полягає саме в його функціонуванні згідно з цільовим призначенням, яке полягає у оздоровленні дітей у літній період.

Зважаючи на це, суд вважає безпідставними посилання відповідача щодо неспівпадіння у часі дій власника об’єкту, направлених на збереження його профілю, оскільки нефукціонування закладу взимку не означає не збереження його профілю. З тих же підстав не приймаються зауваження третьої особи про те, що згідно умов договору, в його розумінні, збереження профілю, яке полягає в оздоровленні дітей, повинно здійснюватися цілий рік.

Приписами ст.ст.33,34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що у відповідача було достатньо часу з моменту укладення договору 30.12.2004р. для того, щоб підготувати оздоровчий дитячий комплекс до його функціонування за профілем у літній період 2005 року. Будь-яких доказів у підтвердження обставин, які б стали на заваді цьому, відповідачем не надані, навіть його посилання на проведення аналітичних вивчень та роботи з пошуку джерел фінансування та виконавців робіт не підтверджено належними доказами.

Враховуючи викладене, суд вважає що відповідачем не спростовано зафіксоване у акті перевірки №174 невиконання умови п.6.1 договору щодо збереження профілю об’єкту, не доведено експлуатацію комплексу у 2005р., фактичне оздоровлення дітей у оздоровчому комплексі в літній період 2005 року, не доведено відсутність його вини у порушенні зобов’язання, встановлено у п.6.1 договору. Із змісту заперечень відповідача вбачається, що він не спростовує той факт, що такого оздоровлення у 2005р. не здійснювалося.

Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України невиконання або неналежне виконання умов договору є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача суми 41268 грн. штрафних санкцій є обґрунтованими, основаним на договорі, закону та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не бере до уваги письмові докази (зокрема: акти, паспорт підводної частини пляжу, довідки, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, дозвіл на експлуатацію приміщень, припис), представлені відповідачем при новому розгляді справи щодо здійснення дій, направлених на забезпечення функціонування об’єкту влітку 2006 року, оскільки вони, зважаючи на обставини справи, не стосуються предмету спору, не можуть вплинути на вирішення справи по суті, провадження у якій порушено у січні 2006р., та не спростовують висновки суду, наведені вище.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Реал-Інвест” (69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів, 30, ) на користь Регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області (69107 м.Запоріжжя, пр.Леніна,164, р/р000 в Головному управлінні Державного казначейства України в Запорізькій області, МФО 813015, ) суму 41268 грн. штрафних санкцій.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Реал-Інвест” (69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів, 30, ) на користь Державного бюджету України (отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району, банк отримувача: Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області, р/р 0007, МФО 813015, , код бюджетної класифікації 22090200, символ банку 095) суму 412 грн.68 коп. державного мита.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Реал-Інвест” (69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів, 30, ) на користь Державного бюджету України (отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району, банк отримувач: Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області, р/р0007, МФО 813015, , код бюджетної класифікації 22050000, символ звітності банку 259) суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                    Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 01.09.2008р.