ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2008 р. Справа № 38/46-08

вх. № 1339/5-38

Суддя господарського суду Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федорова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Шестаченко С.Н. - керівник, відповідача - не з"явився,

2-го відповідача - Прядка В.О. - за довір. №346 від 21.04.2008 р.,

3-го відповідача - не з"явився,

розглянувши справу за позовом Селянського фермерського господарства "Сейм"

до 1. Відкритого акціонерного товариства Центральна збагачувальна фабрика "Нагольчанска", м. Антрацит, Луганської обл.,

2. Державного підприємства "Південна залізниця" м. Харків,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-вугілля України", м. Єнакіево, Донецької обл.,

про стягнення 7506,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, - Фермерське господарство «Сейм» в позовній заяві просив судстягнути на його користь з Відкритого акціонерного товариства ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «Нагольчанська» (далі за текстом ВАТ ЦЗФ «Нагольчанська» або 1-й відповідач) м. Антрацит, Луганської обл. та Статутного територіально-галузевого об’єднання «Південна залізниця» м. Харків (далі за текстом – другий відповідач) 7506 грн. 20 коп. вартості вантажу, якого не вистачає.

Ухвалою господарського суду Харківської області третім відповідачем у справі було залучено товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Еко-вугілля України» м. Єнакієве Донецької обл..

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд стягнути вартість втраченого вантажу солідарно з першого та другого відповідачів.

Перший та другий відповідачі у письмових відзивах та через представників в судових засіданнях (представник першого відповідача був присутнім в попередніх судових засіданнях), проти позову заперечують, зазначаючи, що відповідальним за втрату вантажу при перевезенні, якого стосується предмет спору, має бути інший відповідач.

Перший відповідач також наголошує, що ВАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Нагольчанська» не перебуває у договірних відносинах з позивачем та ТОВ «Еко-вугілля України» м. Єнакієве Донецької обл., що виключає його відповідальність.

Третій відповідач у відзиві проти позову заперечує. Зазначає, що його вина у втраті вантажу відсутня, оскільки навантаження вагону для позивача здійснювалось засобами вантажовідправником його засобами. Третій відповідач представника в судові засідання не направляв. Про час та місце судового засідання учасників процесу було належним чином повідомлено.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вправі розглянути справу без сторони (її представника) за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши надані сторонами письмові докази та вислухавши пояснення їх представників, суд встановив наступне:

08 серпня 2007 року між тов «Торговий дім «Еко-вугілля України» і фермерським господарством «Сейм» був укладений договір постачання вугільної продукції за №77-уг, за умовами якого, в т. ч. специфікації №1 до нього від 08.08.2007 р., тов «Торговий дім «Еко-вугілля України» (третій відповідач) зобов’язався поставити фермерському господарству «Сейм» (позивач) вугілля антрацит «АМ» в кількості 69 тн., а позивач, як покупець, зобов’язався сплатити його вартість по узгоджених сторонами цінах. В специфікації №1 до вказаного договору сторонами було узгоджену ціну товару у 441,67 грн. без пдв..

Згідно платіжних доручень №118 від 08.08.2007 р. та №119 від 09.08.2007 р. позивач перерахував ТОВ «Еко-вугілля України», за виставленим останнім рахунком-фактурою №35 від 11.08.2007 р., 38356,60 грн. та 1000 грн. відповідно, що загалом становить 39356 грн. 60 коп.. У вказану суму увійшла ціна вугілля – 30475 грн. 23 коп., залізничний тариф в сумі 2282 грн. 00 коп., послуги експедитора в сумі 39 грн. 94 коп. та ПДВ в сумі 6559 грн. 43 коп..

Як вбачається з залізничної накладної №50053532 від 11 серпня 2007 року, вантажовідправником - ВАТ ЦЗФ «Нагольчанська» (перший відповідач) зі станції відправлення Карагаш Донецької залізниці на станцію призначення Білопілля Південної залізниці, в вагоні №67875138, на адресу позивача було відправлено 69 тн. вугілля марки антрацит «АМ».

При прибутті вантажу 14.08.2007 р. в вагоні №67875138 на станцію призначення Білопілля Південної залізниці згідно з вищевказаною залізничною накладною, при перевірці вантаж був переважено і виявлено нестачу вугілля в вагоні в кількості 13160 кг., що було відображено у комерційному акті АК159022 /3 від 14 серпня 2007 року.

Претензію позивача про стягнення вартості вантажу, якого не вистачає, в сумі 7506,2 грн., СТГО «Південна залізниця» було відхилено, оскільки відповідати за втрату вантажу має вантажовідправник, який завантажував вагон для позивача.

Тотожну претензію позивача до третього відповідача останнім було відхилено через те, що договір з ним було укладено позивачем на умовах «FCA - станція відправлення», у зв'язку з чим продавець зобов'язаний передати товар перевізнику, і після цього ніякої відповідальності за нього не несе.

Відповідно до п. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено ст.5 Статуту залізниць України (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457) нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеку руху є обов’язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Вагон №67875138 (вантаж-антрацит (АМ)) прибув на станцію Білопілля 14.08.2007 по залізничній накладній №50053532 на адресу Позивача зі станції Карахаш Донецької залізниці від Відповідача 2. При прийманні вагону було виявлене заглиблення в вантажі розміром 6,5 м х2,7м глибиною до полу вагона, люк закритий дошками та віхтями. Відповідно до пункту 65 «Інструкції з ведення станційної комерційної звітності», який наголошує, що у разі виявлення втрати, псування або підмочки вантажу через технічну несправність вагона, крім комерційного акту, складається акт про технічний стан вагона (контейнера) форми ГУ-106, акт про технічний стан вагона складається в день виявлення несправності вагона і не пізніше дня складання комерційного акта, при зазначенні в акті про технічний стан причин несправності обов’язково вказується характер пошкодження та його походження, акт форми ГУ-106 підписують два працівника: вагонної служби і станції. Технічний стан вагону №67875138 був перевірений перед комісійною видачею і за результатами перевірки складений Акт №2 про технічний стан вагону від 14.08.2007 відповідно до якого виявлена несправність, що полягає у «неплотном прилегании 5, 6, 7 люков к хребтовой и поперечным балкам вагона, имеются зазоры от 50мм до 20мм возникшие в ходе эксплуатации от ранее производимых погрузо – разгрузочных работ.. До погрузки груза отправитель заметить мог.».

Відповідно до ч.2 п.11 Правил видачі вантажу 09.11.2005 р. вагон №60292950 був поданий для комісійної видачі. Комісійна видача відбулася 14.08.2007 в присутності начальника станції Захарченко Л.А., представника лінійного відділу міліції Кратенко А.В., прийомоздавальника Степовик Т.А., представника Позивача Кугуенко В.М. При видачі виявилося що вагон навантажений нижче рівня бортів 0,2 м. заглиблення навантаження розміром 6,5м. х 2,7 м. глибиною до полу над 5, 6, 7 вигрузочними люками. 5 люк закритий дошками та віхтями. Відповідно до перевізного документу вага бруттто – 90360 кг., тара з брусу – 21360 кг., вага нетто – 69000 кг. При комісійному переваженні вагону виявилося: вага бруттто – 77200 кг., тара з брусу – 21360 кг., вага нетто – 55840 кг., тобто менш ніж у транспортному документі на 13160 кг..

У відповідності до статті 31 Статуту залізниць України придатність рухомого складу для перевезення вантажу визначає відправник, якщо завантаження здійснюється його засобами, про навантаження вантажу засобами відправника в накладній №50053532 зроблена відповідна відмітка.

Як зазначено частиною 3 пункту 3.9 Роз’яснень Президії Вищого господарського суду України 04 – 5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», які видані з метою однакового і правильного застосування законодавства у вирішенні спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, у випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання, якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника.

Таким чином, позовні вимоги до перевізника – СТГО «Південна залізця» є безпідставними.

З огляду на зазначене вбачається, що нестача вугілля в вагоні №67875138 виникла з вини вантажовідправника – ВАТ ЦЗФ «Нагольчанська», яке мало визначити придатність вагону для перевезення вказаного вантажу і при виявленні будь – яких несправностей повинен був відмовитись від його завантаження, але не вжив жодних з них.

Проте, суд не вбачає підстав для покладення обов’язку сплатити вартість вантажу, що його не дістає у вагоні №67875138, на ВАТ ЦЗФ «Нагольчанська», через відсутність у нього договору з постачальником, - ТОВ Торговий дім «Еко-вугілля України» м. Єнакієве Донецької обл., а в силу положень ч. 1 ст. 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи за виключенням випадків, коли в останньої можуть виникати права у зобов’язанні в разі, коли це передбачено договором. Жодних зобов’язань перед ФГ «Сейм» ВАТ ЦЗФ «Нагольчанська» не має також.

Натомість, здійснюючи відправлення вугілля у вагоні №67875138, ВАТ ЦЗФ «Нагольчанська» діяла за вказівкою ЗАТ «Луганська вугільна компанія», і таке відправлення, з огляду на повне співпадіння якісних та кількісних параметрів вантажу у залізничній накладній №50053532 від 11 серпня 2007 року та договорі постачання вугільної продукції за №77-уг від 08 серпня 2007 року, укладеним між тов «Торговий дім «Еко-вугілля України» і фермерським господарством «Сейм», здійснювалось 1-м відповідачем, як третьою особою, на виконання зобов’язань тов «Торговий дім «Еко-вугілля України» перед фермерським господарством «Сейм» за договором постачання вугільної продукції за №77-уг від 08 серпня 2007 року.

При виконанні зобов’язань за вказаним договором сторони обопільно відступили від визначеної в ньому умови поставки - «FCA - станція відправлення», за якою ризики щодо товару знімаються з постачальника з моменту передання вантажу перевізнику, оскільки навантаження товару здійснювалось тов «Торговий дім «Еко-вугілля України» через третю особу - ВАТ ЦЗФ «Нагольчанська», власними засобами останнього, що є відповідальним за вантаж у відповідності до вищевказаних норм Статуту залізниць України з врахуванням судової практики.

В п. 6 Специфікації №1 до договору №77-уг від 08.08.2007 р. тов «Торговий дім «Еко-вугілля України» та ФГ «Сейм» домовились, що відвантаження товару постачальником здійснюється на протязі 5 календарних днів після надходження попередньої оплати на рахунок постачальника.

Таким чином, тов «Торговий дім «Еко-вугілля України» недопоставлено фермерському господарству «Сейм» 13160 кг. вугілля за договором постачання вугільної продукції за №77-уг від 08 серпня 2007 року.

Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

За таких обставин, тов «Торговий дім «Еко-вугілля України» зобов’язане сплатити позивачу 7506,2 грн., виходячи з наступного розрахунку: 570,38 грн. (ціна 1 т. вугілля з врахуванням залізничного тарифу та послуг експедитора (39856,33 грн. ділене на 69 т.) помножене 13,16 т. (кількість недопоставленого вугілля).

У відповідності до ст. 33 господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів добровільного погашення спірної заборгованості третім відповідачем суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги до третього відповідача підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

Судові витрати у справі підлягають покладенню на третього відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В позові Фермерського господарства «СЕЙМ»до ВАТ ЦЗФ «Нагольчанська»таСТГО «Південна залізниця»відмовити.

Позов Фермерського господарства «Сейм»до товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Еко-вугілля України»задовольнити.

Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Еко-вугілля України»(86400, Донецька обл., м. Єнакієве, вул. Марата, 1, код 33620370) на користь Фермерського господарства «Сейм»(41511,Сумська обл., Путивльський р-н, с. Стрільники, код 32213999) –7506 грн. 20 коп. сплачених за недопоставлене вугілля, 102 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя Жельне С.Ч.