ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.07.2008

Справа №2-26/6345-2008А

За позовом ТОВ «Лоза», м. Ялта, смт. Гурзуф, вул.. Ялтинська, 16.

До відповідача Державної податкової інспекції в м. Ялті, м. Ялта, вул.. Васильєва, 16.

Про визнання протиправними дії та бездіяльність, визнання протиправними та недійсними податкові повідомлення-рішення.

Суддя О.Л. Медведчук

при секретарі Малашенко К.І.

У судовому засіданні брали участь представники:

від позивача – Чурков В.В., предст., дов. від 16.01.08р.; Ярош В.М., предст., дов. від 10.07.08р.

від відповідача – Кузьмін В.В., ст.. держ. под. інсп., дов. від 18.04.08р.; Євсікова О.В., головн. держ. под. інсп., дов. від 19.11.07р.

Сутність спору: Позивач - ТОВ «Лоза» звернувся до господарського суду АРК із позовом до Державної податкової інспекції в м. Ялті у якому просить визнати неправомірною бездіяльність ДПІ в м. Ялта, щодо відсутності висновку по запереченнях на акт перевірки, викладеним в листі ТОВ «Лоза»№Л-149 від 08.04.08р. і у відсутності відповіді на лист ТОВ«Лоза» з проханням надання такого висновку №Л-164 від 14.04.08р., визнати неправомірним та недійсним рішення ДПІ в м. Ялта №11859/10/25-0 від 12.05.08р., визнати неправомірними і недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта №/0 від 14.04.08р. і №/0/1 від 16.05.08р., визнати неправомірними і недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта № /0 від 14.04.08 р. і № /0/1 від 23.05.08р., визнати неправомірними дії ДПІ в м. Ялта по включенню в акт планової виїзної перевірки ТОВ «Лоза» по питаннях дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. №83923-13086299845 від 03 квітня 2008р. необґрунтованих виводів відносно завищення від’ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2007р. на 1429грн., за півріччя 2007р. на 14046грн., за 9 місяців 2007р. на 701635грн., за 2007рік на 1432070грн.», а також визнати неправомірними дії ДПІ в м. Ялта по відображенню висновків в особових рахунках ТОВ «Лоза», визнати неправомірними дії ДПІ в м. Ялта по включенню в акт планової виїзної перевірки ТОВ«Лоза» по питаннях дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р. № 83923-13086299845 від 03 квітня 2008р. необґрунтованих висновків щодо заниження суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість на 232708грн., завищення суми податкового кредиту по податку на додану вартість на 81060грн., зменшення залишку від’ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2007р. на 2780198 грн., а також визнати неправомірними дії ДПІ в м. Ялта по відображенню даних виводів в особових рахунках ТОВ «Лоза».

Відповідачем позовні вимоги не визнавались по мотивах наведених у наданих запереченнях на позов.

У судовому засіданні, що відбулося 16.07.2008р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог та просить суд визнати неправомірною бездіяльність ДПІ в м. Ялта, щодо відсутності висновку по запереченнях на акт перевірки, викладеним в листі ТОВ «Лоза»№Л-149 від 08.04.08р. і у відсутності відповіді на лист ТОВ«Лоза» з проханням надання такого висновку №Л-164 від 14.04.08р., визнати неправомірним та недійсним рішення ДПІ в м. Ялта №11859/10/25-0 від 12.05.08р., визнати неправомірними і недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта №/0 від 14.04.08р. і №/0/1 від 16.05.08р., визнати неправомірними і недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта № /0 від 14.04.08 р. і № /0/1 від 23.05.08р., зобов’язати ДПІ у м. Ялта утриматись від здійснення в лицьовому рахунку ТОВ «Лоза» наступних операцій відносно податку на прибуток: зменшення від’ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2007р. на 1429грн., за півріччя 2007р. на 14046грн., за 9 місяців 2007р. на 701635грн., за 2007рік на 1432070грн., а також зобов’язати ДПІ у м. Ялта утриматись від здійснення в лицьовому рахунку ТОВ «Лоза» наступних операцій відносно податку на додану вартість: завищення суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість на 232708грн., зменшення суми податкового кредиту по податку на додану вартість на 81060грн., завищення залишку від’ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2007р. на 2780198 грн.

Відповідачем позовні вимоги не визнавались з підстав наведених у раніш наданих запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

ДПІ у м. Ялта було проведено планову документальну перевірку ТОВ «Лоза» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р.

За результатами перевірки складено акт за № 839/23-1/30862998/45 від 03.04.2008р.

Не погодившись з виводами, викладеними в акті перевірки, позивачем 08 квітня 2008р. подано до ДПІ в м. Ялті заперечення на акт перевірки (вих. № Л-149 від 08.04.08р.).

На дані заперечення 14 квітня 2008 року на адресу ТОВ «Лоза» надійшов лист за № 10683/10/231 від 11.04.08р., в якому відповідач повідомив позивача про те, що заперечення на акт перевірки залишені без розгляду.

14 квітня 2008 року, ТОВ «Лоза» звернулося в ДПІ в м. Ялті з листом № Л-164, із зазначенням про те, що чинним законодавством не передбачено право органів державної податкової служби залишати заперечення на акт перевірки «без розгляду», що заперечення на акт перевірки повинні бути розглянуті і по ним до винесення податкових повідомлень-рішень повинен бути в установленому порядку наданий висновок, а також просило до дачі такого висновку утриматися від винесення податкових повідомлень-рішень по акту перевірки.

14.04.2008р. ДПІ у м. Ялта були прийняті на підставі виводів, викладених в акті перевірки, податкові повідомлення-рішення № /0, відповідно з яким позивачу зменшена сума бюджетного відшкодування ПДВ на суму 1 067 391 грн., та № /0, відповідно з яким позивачу донараховані податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 1328919,15 грн.

На дані повідомлення-рішення ТОВ «Лоза» в порядку апеляційного узгодження податкового зобов'язання 23 квітня 2008р. подано до ДПІ в м. Ялта скарги (вих. № 177 і № 178), а також листи (вих. № 179 і № 180) з проханням про перегляд висновків, викладених в акті перевірки щодо завищення від’ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2007р. на 1429 грн., за півріччя 2007р на 14046 грн., за 9 місяців 2007 р. на 701635 грн. за 2007 рік на 1432070 грн. і про перегляд виводів, викладених в акті перевірки щодо заниження суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість на 232708 грн., завищення суми податкового кредиту по податку на додану вартість на 81060грн. і зменшення залишку від’ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (значення рядка 26 Декларацій по ПДВ) за грудень 2007р. на 2780198 грн.

Рішенням ДПІ у м. Ялта від 12.05.08р. за № 11859/10/25-0, в задоволенні скарг відмовлено, а податкові повідомлення-рішення від 14.04.2008р. за № /0 та № /0 залишені без змін.

На підставі вказаного рішення було винесено податкові повідомлення-рішення № /1 від 16.05.08р. про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ на суму 1 067 391 грн., та № /0/1 від 23.05.08р., про донарахування податкових зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 1 328919,15 грн.

Вимоги позивача щодо визнання неправомірною бездіяльність ДПІ в м. Ялта, стосовно відсутності висновку по запереченнях на акт перевірки, викладеним в листі ТОВ «Лоза»№Л-149 від 08.04.08р. і у відсутності відповіді на лист ТОВ«Лоза» з проханням надання такого висновку №Л-164 від 14.04.08р. задоволенню не підлягають оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивачем було подано заперечення № Л-149 від 08.04.2008р. до акту перевірки від 03.04.2008р. за № 893/23-1/30862998/45, листом від 11.04.2008р. за № 10683/10/23 ДПІ у м. Ялта повідомила позивача, що акт виїзної планової документальної перевірки ТОВ «Лоза» за період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. за № 893/23-1/30862998/45 від 03.04.2008р. посадовими особами органу ДПС, які здійснювали перевірку не складався і ТОВ «Лоза» не вручався, за результатами перевірки ТОВ «Лоза» посадовими особами органу ДПС, які здійснювали перевірку, складено акт за № 839/23-1/30862998/45 від 03.04.2008р., який зареєстрований в єдиному журналі реєстрації актів в ДПІ у м. Ялта і 03.04.2008р. один примірник акту на 174 аркушах з додатками на 12 аркушах вручений генеральному директору ТОВ «Лоза», даний лист було направлено позивачу. З огляду на вказане, відсутні підстави стверджувати про те, що відповідачем допущено бездіяльність щодо ненадання висновку по запереченнях позивача до акту перевірки та порушення п. 4.4 «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України 10.08.2005 N 327 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005р. за N925/11205, адже позивачем із зазначенням номеру акту 893/23-1/30862998/45 подано заперечення фактично на інший документ. Крім того надання відповіді податковим органом на лист із проханням надати висновок не передбачено зазначеним Порядком.

Стосовно вимог позивача про визнання неправомірним та недійсним рішення ДПІ в м. Ялта №11859/10/25-0 від 12.05.08р., визнання неправомірними і недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ в м. Ялта №/0 від 14.04.08р., №/0/1 від 16.05.08р., а також визнання неправомірними та недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ в м. Ялта № /0 від 14.04.08 р. і № /0/1 від 23.05.08р. слід зазначити наступне.

За результатами перевірки формування податкового кредиту по ПДВ перевіряючим (стр.173 акту перевірки) зроблений висновок про те, що має місце порушення ТОВ «Лоза» норм п.п. 7.2.1 п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1 п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону про ПДВ, п. 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПАУ від 30.05.97р. №165 внаслідок чого ТОВ «Лоза» завищена сума бюджетного відшкодування за жовтень 2007р. на 1067391 грн.

Суть порушення, вказана в акті перевірки, на думку перевіряючих, полягає в тому, що «Сума ПДВ у розмірі 1067391 грн., сплачена ТОВ «Лоза» постачальникам у вересні 2007р., а саме ПКФ «Кримконт» - 2390,87 грн., ТОВ «Урбек» - 1065000 грн., не підлягає включенню в рядок 3 «Розрахунку бюджетного відшкодування, оскільки включена в податковий кредит вересня 2007р. з порушенням вимог податкового законодавства, які були встановлені в результаті попередніх позапланових виїзних перевірок». В даному випадку мова йде про рядок 3 Розрахунки бюджетного відшкодування за жовтень 2007 р.

Як випливає з акту перевірки (розділ 9 «Перевірка показників декларації по ПДВ за вересень 2007р.» підрозділ «Перевірка достовірності нарахування сум ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за вересень 2007р» на стор. 81) попередньою виїзною позаплановою документальною перевіркою ТОВ «Лоза» по питаннях дотримання законодавства про ПДВ (акт перевірки від 07.12.07р. № 32333086299823-4), встановлено що «підприємством включено до складу податкового кредиту серпня 2007р. суми ПДВ згідно податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 1068187,55грн.:

- ВКФ «Кримконт» - податкова накладна № 372 від 03.09.07р. на суму 14345,23 грн., в т.ч. ПДВ 2390,87грн., №348 від 01.09.07р. на суму 4780,08грн., в т.ч. ПДВ -796,68 грн.. у податковій накладній відсутня адреса продавця;

-ТОВ «Урбек» - податкова накладна № 124 від 03.09.07р. (сума ПДВ 385 000 грн.), №125 від 03.09.07 р. (сума ПДВ 680 000 грн.) - в податкових накладних вказаний індивідуальний податковий номер, який не відповідає ІПН «ТОВ «Урбек» згідно відповіді ДПІ в м. Алушта, загальна сума ПДВ по податкових накладних від даного постачальника складає 1065000 грн.».

Однак слід зазначити, що судовим рішенням у справі 2-23/101-2008А за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Лоза”, до відповідача Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим, про визнання протиправним та нечинним податкового повідомлення-рішення, яким визнано протиправним та нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим від 19.12.2007р. №/0 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1147390,51грн. та яке залишено без змін ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.04.2008р. встановлений факт, що у податкових накладних, отриманих від ПКФ “Кримконт”, зазначене місце розташування юридичної особи –постачальника –вулиця Декабристів,12. Поза увагою Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим залишився той факт, що сплата податку на додану вартість даному постачальнику в складі платежів за роботи та послуги підтверджується рахунками на оплату, актами виконаних робіт, платіжними документами. На підставі чого зроблено висновок, що відсутність у графі “місцезнаходження продавця” додаткового реквізиту –міста Сімферополь, де находиться вулиця Декабристів, не робить дані накладні недійсними, тобто, такими, що заповнені з порушеннями діючого законодавства. А також встановлено, що податкові накладні, які видані Товариством з обмеженою відповідальністю “Урбек” позивачу, містять справжній індивідуальний податковий номер Товариства з обмеженою відповідальністю “Урбек”, що є підставою для включення сум податку на додану вартість, зазначених у податкових накладних, в податковий кредит позивача.

Ч. 5 ст.. 254 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином суд приходить до висновку що, податкові повідомлення-рішення відповідача № /0 від 14.04.08 р. і № /1 від 16.05.08 р. прийняті ним з порушенням п.п. 7.2.1, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1 п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а отже є неправомірними та підлягають визнанню недійсними.

В акті перевірки встановлено порушення ТОВ «Лоза» норм п.п.8.1.1 п.8.1.ст. 8 Закону України від 22.05.2003г. №889-1У «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок чого «занижений податок з доходів фізичних осіб за 2007 рік на суму 442973,05 грн., зокрема за лютий на 514,35 грн., березень на 1075,50 грн., за квітень на 1317,30 грн., за червень на 2973,74 грн., за липень на 251340,46грн., за серпень на 37694,54 грн., за вересень на 13439,7 1грн., за грудень на 134617,45 грн.».

Суть одного з порушень, на думку перевіряючих, полягає в тому, що ТОВ «Лоза» сплатило кошти за проживання фізичних осіб-нерезидентів, які є учасниками ТОВ «Лоза» і які в трудових відносинах з суб'єктом господарювання не перебувають» (стр. 103 акту перевірки).

Як випливає з акту перевірки (стр.102 акту перевірки) у 2007р. ТОВ «Лоза» сплатило ТОВ «Джоб» за отримані послуги по проживанню фізичних осіб 25158,38 грн., зокрема в лютому 1714,50 грн., в березні 3585,00 грн., в квітні 4391,00 грн., в червні 9912,48 грн., у вересні 5555,40грн.

За даними витратами (проживання фізичних осіб) на перевірку суб'єктом господарювання не надані підтверджуючі документи, що ці витрати є витратами на відрядження фізичних осіб, які перебувають в трудових відносинах з платником податку або є членами керівних органів платника податку».

В даному випадку йдеться про засновників ТОВ«Лоза» - Насирові О.М. і Семененко А.В., які у виконання рішення загальних зборів учасників ТОВ«Лоза» здійснювали контроль за ходом будівництва житлового комплексу в смт. Гурзуф, у зв'язку з чим вимушені були проживати в м. Ялта, а виконавчий орган ТОВ «Лоза» у виконання рішення керівного органу

товариства здійснював оплату мешкання вказаних засновників. Саме дані учасники, про яких йдеться в акті перевірки, є членами керівних органів ТОВ«Лоза» - учасниками даного господарського товариства. Так згідно п.6 Статуту ТОВ «Лоза» «Органи управління товариством та їх посадові особи», а також відповідно до ст. 59 Закону України «Про господарські товариства» найвищим органом товариства є загальні збори учасників, що складаються з учасників або призначених ними представників (п.6.1Статуту). Проте, що вказані особи є членами зборів учасників ТОВ «Лоза», особам, що проводили перевірку було відомо, і ці дані були ними відображені в акті перевірки.

В протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Лоза» від 01 січня 2007р. № 501 зафіксовано рішення найвищого керівного органу протягом 2007р. оплачувати вартість мешкання в готелях фізичних осіб-нерезидентів, що є засновниками ТОВ «Лоза», та знаходяться на території АРК, з метою здійснення контролю за ходом будівництва житлового комплексу за рахунок засобів ТОВ «Лоза». Даний протокол вказаний та описаний в акті перевірки.

Згідно п.п.9.11.1 п.9.11 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» доходи з джерелом їх походження з України, що нараховуються (виплачуються, надаються) на користь нерезидентів, підлягають оподаткуванню за правилами, встановленими для резидентів, з урахуванням особливостей, визначених окремими нормами цього Закону.

До доходів, вказаних в п.п.9.11.1 п.9.11 ст.9 Закону № 889-IV відносяться всі доходи, перераховані в п. 1.3 ст.1 вказаного закону, а також доходи, нараховані нерезидентам які:

а) працюють на об'єктах, розташованих на території України, утому числі у представництвах нерезидентів - юридичних осіб, незалежно від джерел виплати таких доходів;

б) є членами керівних органів резидентів - юридичної особи чи фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності або їх представництв за кордоном та отримують у цьому зв'язку заробітну плату, інші виплати та винагороди за рахунок таких резидентів;

Оплата вартості мешкання в готелі членів керівного органу ТОВ «Лоза» викликана виконанням цими особами трудових функцій - контроль за ходом будівництва житлового комплексу і здійснена на підставі відповідного вирішення керівного органу товариства - загальних зборів.

Відповідно до абзацу «а» п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону № 889-IV до доходів, отриманих як додаткові блага, відносяться: вартість використання житла, інших об'єктів матеріального або нематеріального майна, наданих платнику податку у безоплатне користування, за винятком, коли таке надання зумовлене виконанням платником податку трудової функції чи передбачене нормами трудового договору (контракту) або відповідно до закону, у встановлених ними межах, а також за винятком користування автомобільним транспортом, наданих платнику податку його працедавцем-резидентом, який є платником податку на прибуток підприємств.

В даному випадку оплата за рахунок засобів ТОВ «Лоза» послуг мешкання, наданих ТОВ «Джоб» засновникам ТОВ «Лоза», пов'язана з виконання ними функцій членів керівного органу підприємства, які дали згоду здійснювати контроль за ходом будівництва житлових будинків з умовою оплати їх мешкання в готелі.

Оскільки надання житла в безкоштовне користування засновникам ТОВ «Лоза» Насирову О.М. та Семененко А.В. обумовлене виконанням ними функцій членів керівного органу ТОВ «Лоза» і передбачено рішенням найвищого керівного органу товариства, то на підставі норм абзацу «а» п.п. 4.2.9 п.4.2 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» вартість використання цього житла в сумі 25158,38грн., зокрема в лютому -1714,50 грн., в березні - 3585,00грн., в квітні - 4391,00грн., в червні - 9912,48грн., в вересні -5555,40грн. не є доходом, отриманим вказаними фізичними особами, як додаткове благо.

Таким чином висновок в акті перевірки стосовно того, що оплата за рахунок коштів ТОВ «Лоза» послуг, наданих ТОВ «Джоб» по проживанню засновників товариства, є додатковим благом у вигляді вартості безкоштовно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеним «частиною «е» підпункту 4.2.9 пункту 4.2 статей 4» Закону № 889-IV, є неправомірним.

Суть другого порушення, вказаного в акті перевірки, на думку перевіряючих, полягає в наступному: перевіркою встановлено, що при реалізації квартир фізичним особам: Кукушкіну А.М., Назарову О.М.,, Бакутіну Д.В., Слоуш С.М., Ескіхелач Д., Бекар Н.М., Бутенко Н.І., Шибіну А.Ю., Бакутіній І.І., ціна реалізації квартир за договором була нижча чим звичайні ціні (стр.106 акту перевірки).

Для визначення звичайних цін перевіряючими, як випливає з акту перевірки, була використана інформація про ціни реалізації квартир по договорах купівлі-продажу, які були укладені між ТОВ «Лоза» і фізичними особами-покупцями в співставних умовах та визначена середня ціна реалізації 1кв.м, яка прийнята за звичайну ціну. (стор. 105 акту перевірки).

Згідно п.п. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язок доказування того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цім Законом, покладається на податковий орган в порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право подати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту».

При проведенні перевірки податковий орган не надавав запит в адресу підприємства щодо обґрунтування рівня договірних цін. Був зроблений лише запит про надання пояснень щодо принципів ціноутворення, на який позивачем було надано відповідь. Тому на підставі норм п.п. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 вказаного закону звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору.

Відповідно до п.п. 1.20.10 п. 1.20 ст. 1 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом в результаті визначення звичайних цін здійснюється за процедурою встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань по непрямих методах, а для платників податку, визнаних природними монополістами відповідно до закону, - також згідно принципам регулювання цін, встановленим таким законом.

Податковий орган має право застосувати звичайні ціни для визначення бази оподаткування у випадках, передбачених законом, незалежно від виду господарської операції, здійснюваної платником цього податку, або податкового статусу іншої сторони такої операції.

Законом, що встановлює процедуру нарахування податкових зобов'язань по непрямим методам, є Закон № 2181-III, відповідно до п.п. 4.3.5. п. 4.3 ст. 4 якого, рішення про застосування непрямих методів ухвалюється податковим органом по місцезнаходженню платника податків за наявності підстав, визначених в підпункті 4.3.1 цього пункту. Нарахування податкових зобов'язань з використанням непрямого методу здійснюється виключно податковими органами. Рішення про сплату податкових зобов'язань ухвалюється в судовому порядку за поданням керівника (його заступника) відповідного податкового органу.

Проте для того, щоб застосувати процедуру донарахування податкових зобов'язань по непрямих методах необхідно мати в своєму розпорядженні методику їх визначення. Відповідно до п.п. 4.3.3. п. 4.3 ст. 4 Закону №2181- III, методика визначення суми податкових зобов'язань по непрямих методах затверджується законом і є загальною для всіх платників податків.

Однак такої методики, затвердженої законом, не існує.

Проте не зважаючи на відсутність законодавчо затвердженої методики донарахування податкових зобов'язань по непрямих методах, в акті перевірки зроблений розрахунок доходу, нібито отриманого вищеназваними покупцями квартир у вигляді різниці між вартістю квартири, розрахованої виходячи з середньої ціни 1 кв.м, загальної площі придбаної квартири, і ціною покупки.

Розрахований таким чином дохід визначений перевіряючими в акті як додаткове благо у вигляді суми знижки з ціни квартири, яка перевищує звичайну ціну, розраховану по правилах визначення звичайних цін у розмірі такої знижки (стор. 107 акту перевірки).

Застосування відповідачем законодавчо не встановленого способу визначення податкових зобов'язань є перевищенням повноважень і порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституцій України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень і способом, які передбачені Конституцією і законами України.

За таких обставин, висновок зроблений в акті стосовно того, що підприємством не нарахований, не утриманий і не сплачений до бюджету податок з доходу фізичних осіб в сумі 1396246,87 грн., а сума податку з доходів фізичних осіб занижена на 416820,08 грн., зокрема за липень на 234547,92грн., за серпень на 35882,34 грн., за вересень на 11773,09 грн., за грудень на 134617,45 грн.» є неправомірним і необґрунтованим.

Суть третього порушення, на думку перевіряючих, як вказано в акті перевірки, полягає в наступному: перевіркою встановлено, що при реалізації парковочних місць фізичним особам Кукушкіну А.М., Назарову О.М., Бакутіну Д.В., Бакутіній І.І., Слоуш С.М., Бутенко Н.І., ціна реалізації парковочних місць за договором була менше чим звичайні ціни (стор. 108 акту перевірки).

Для визначення звичайних цін перевіряючими в цьому випадку взята не середня ціна 1 кв.м парковочного місця, як було зроблено у випадку з цінами на квартири., а собівартість парковочного місця за 9 місяців 2007р. (стор. 107 акту перевірки).

При цьому в акті немає посилання на документи, які б підтверджували приведену в акті інформацію про собівартість парковочного місця за 9 місяців 2007 р.

Результат розрахунку доходу, приведеного в акті перевірки отриманого вищеназваними фізичними особами як додаткове благо у вигляді знижки з ціни парковочного місця, яка перевищує звичайну, розраховану по правилах визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки) узятий перевіряючими за основу для донарахування податку з доходів фізичних осіб.

Приведений вище метод визначення перевіряючими звичайної ціни парковочного місця з розрахунку його собівартості, знижки з ціни, що перевищує звичайну, розраховану по правилах, винайдених самими перевіряючими, розрахунок доходу у вигляді додаткового блага, нібито отриманого покупцями парковочних місць, є суб'єктивним припущенням посадових осіб, що проводили перевірку, і не підтверджений якими-небудь доказами.

Згідно зі статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому суд виходить з того, що акт перевірки є основним джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушення, тому повинен містити вичерпні елементи його складу і підтверджуватись первинними документами. Інші докази, окрім акту перевірки, що підтверджували б факти вчинення позивачем зазначених порушень, відповідачем суду не надані через їх відсутність.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначена норма кореспондується із приписами частини 2 статті 19 Конституції України.

Статтею 13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Згідно частині 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, доказів правомірності, законності, обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем суду не надано. Висновки перевіряючих, що викладені у акті перевірки, не підкріплені ніякими доказами і носять характер суб’єктивних припущень.

За таких умов факти вказаних порушень слід вважати неналежно встановленими.

У зв’язку із чим висновок в акті перевірки стосовного того, що підприємством не нарахований, не утриманий і не сплачений до бюджету податок з доходу фізичних осіб в сумі 62015,83грн., а сума податку з доходів фізичних осіб занижена на 18604,74грн., зокрема за липень на 16792,54грн., за серпень на 1812,20 грн.» є неправомірним і необґрунтованим, як наслідок податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Ялта № /0 від 14.04.08 р. і № /0/1 від 23.05.08 р. прийняті з порушенням діючого законодавства та підлягають визнанню неправомірними та недійсними.

З тих же підстав підлягає визнанню неправомірним та недійсним рішення ДПІ в м. Ялта №11859/10/25-0 від 12.05.08р. як таке, що винесене шляхом механічного перенесення до нього доводів посадових осіб ДПІ у м. Ялта та підстав, що вказані в податкових повідомленнях рішеннях від 14.04.2008р. № /0 та № /0.

Вимоги позивача про зобов’язання ДПІ у м. Ялта утриматись від здійснення в лицьовому рахунку ТОВ «Лоза» наступних операцій відносно податку на прибуток: зменшення від’ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2007р. на 1429грн., за півріччя 2007р. на 14046грн., за 9 місяців 2007р. на 701635грн., за 2007рік на 1432070грн., а також зобов’язання ДПІ у м. Ялта утриматись від здійснення в лицьовому рахунку ТОВ «Лоза» наступних операцій відносно податку на додану вартість: завищення суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість на 232708грн., зменшення суми податкового кредиту по податку на додану вартість на 81060грн., завищення залишку від’ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2007р. на 2780198 грн., задоволенню не підлягають оскільки, внесення змін до лицьових рахунків платника податків має здійснюватись на підставі відповідних рішень податкового органу які у свою чергу є предметом оскарження у суді, однак враховуючи, що, податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта № /0 від 14.04.08 р., податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта № /0/1 від 23.05.08р. якими позивачу данароховано податкові зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 1328919,15 грн., податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта №/0/1 від 16.05.08р., податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта №/0 від 14.04.08р. якими позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 1067391 грн., а також рішення ДПІ у м. Ялта №11859/10/25-0 від 12.05.08р. визнані недійсними, зобов’язання відповідача утриматись від вчинення внесення змін до лицьового рахунку ТОВ «Лоза» на думку суду є недоцільним.

Крім того відповідачем не здійснено щодо вказаних у акті порушень ні яких дій, що у свою чергу було б підставою для вимог передбачених п. 3 ч. 3 ст. 105 КАС України, у зв’язку із чим вимоги щодо зобов’язання відповідача утриматись від здійснення в лицьовому рахунку ТОВ «Лоза» наступних операцій відносно податку на прибуток: зменшення від’ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2007р. на 1429грн., за півріччя 2007р. на 14046грн., за 9 місяців 2007р. на 701635грн., за 2007рік на 1432070грн., а також зобов’язання утриматись від здійснення в лицьовому рахунку ТОВ «Лоза» наступних операцій відносно податку на додану вартість: завищення суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість на 232708грн., зменшення суми податкового кредиту по податку на додану вартість на 81060грн., завищення залишку від’ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2007р. на 2780198 грн. є передчасними.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі відповідно до задоволених вимог на підставі ч. 3 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати неправомірним та недійсним рішення ДПІ в м. Ялта №11859/10/25-0 від 12.05.08р.

3. Визнати неправомірними і недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта №/0 від 14.04.08р. і №/0/1 від 16.05.08р.

4. Визнати неправомірними і недійсними податкові повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта № /0 від 14.04.08 р. і № /0/1 від 23.05.08р.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Лоза» (м. Ялта, смт. Гурзуф, вул.. Ялтинська, 16) судовий збір у сумі 1,70 грн.

6. В частині вимог щодо визнання неправомірною бездіяльність ДПІ в м. Ялта, стосовно відсутності висновку по запереченнях на акт перевірки, викладеним в листі ТОВ «Лоза»№Л-149 від 08.04.08р. і у відсутності відповіді на лист ТОВ«Лоза» з проханням надання такого висновку №Л-164 від 14.04.08р.; зобов’язання ДПІ у м. Ялта утриматись від здійснення в лицьовому рахунку ТОВ «Лоза» операцій відносно податку на прибуток, а також операцій відносно податку на додану вартість, в позові відмовити.

Виконавчий документ видати після вступу постанови в законну силу у разі надання відповідної заяви позивачем.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову складено у повному обсязі 21.07.2008р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Медведчук О.Л.