ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 45/74

11.06.08

За позовом:

Позивача 1:

Державне підприємство "Вишняківський спиртовий завод"

Позивача 2:

Державне підприємство "Новосуханівський спиртовий завод"

Позивача 3:

Державне підприємство "Бершадський спиртовий завод"

Позивача 4:

Державне підприємство "Вузлівський спиртовий завод"

Позивача 5:

Державне підприємство "Сторонибабський спиртовий завод"

Позивача 6:

Державне підприємство "Борокський спиртовий завод"

До:

Антимонопольного комітету України

Про:

визнання недійсним рішення від 20.12.2007 № 745-р

Суддя Балац С.В.

Представники:

Позивача 1:

Чубенко Ж.А., дов.від 28.03.2008 року № 433

Артеменко М.Б., дов.від 28.03.2008 року № 434

Позивача 2:

Дідковська Т.О., дов. від 12.05.2008 року

Позивача 3:

Бойко Н.В., дов.від 28.03.2008 року № 186

Позивача 4:

не з’явилися

Позивача 5:

Іваничко Р.С., дов.від 27.03.2008 року № 160/03

Позивача 6:

не з’явилися

Відповідача:

Федосієнко М.С., дов.від 11.09.2007 року № 21-122/10-5930

До Господарського суду міста Києва надійшли позовні заяви ДП "Вишняківський спиртовий завод", ДП "Новосуханівський спиртовий завод", ДП "Бершадський спиртовий завод", ДП "Вузлівський спиртовий завод", ДП "Сторонибабський спиртовий завод", ДП "Борокський спиртовий завод" про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 20.12.2007 № 745-р у справі 23-26.13/5-07 у відповідних частинах, які стосуються вищевказаних підприємств.

З врахуванням того що, у позовних заявах поєднанні однорідні позовні заяви різних позивачів до одного й того самого відповідача, суддя дійшов висновку про необхідність об’єднання позовних заяв для спільного розгляду і вирішення. Тому ухвалами від 11.03.2008 вищевказані позовні заяви були об’єднані для спільного розгляду та вирішення у межах справи №45/74, яка призначена до розгляду на 31.03.08.

Позивач 1 обґрунтовує свої вимоги тим, що висновки зроблені відповідачем в оскаржуваному рішенні не відповідають дійсності та не є обґрунтованими.

Позивач 1 стверджує, що він ніяких узгоджувальних дій з іншими підприємствами концерну "Укрспирт" та рішень з приводу цього не здійснював, проте знаючи, що вони працюють практично в аналогічних умовах, збіг обставин цілком можливий.

Крім того, позивач 1 вважає, що його було безпідставно залучено до участі у справі в якості відповідача, оскільки він не мав господарських відносин із ЗАТ "Оболонь" та асоціацією СОВАТ.

Позивач 2 обґрунтовує свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято за умов неповного з’ясування обставин, які мають значення для справи, недоведеністю обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи за умови порушення та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Позивач 2 зазначає, що він не вчиняв порушення, за вчинення якого його притягнуто до відповідальності. Останній зазначив, що оскаржуване рішення не містить доказів стосовно укладення угод у будь-якій формі, прийняття об’єднаннями рішень у будь-якій формі, а також доказів будь-якої іншої погодженої конкурентної поведінки. Тобто оскаржуване рішення не містить доказів узгоджених дій та доказів антиконкурентних узгоджених дій та їх наслідків. Також відповідач 2 вважає, що підвищення ціни на спирт не порушило ні прав споживачів, ні конкурентів – інших спиртових заводів, що, на думку позивача 2, підтверджується відсутністю даних обґрунтувань в оскаржуваному рішенні.

Крім того, відповідач 2зазначив, що відповідач в оскаржуваному рішенні обмежився лише констатацією факту про усунення одного з найважливіших факторів конкурентної боротьби –ціну товару та не обґрунтував причин неможливості застосування за оскаржуваним рішенням п. 2 ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Позивач 3 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що незважаючи на те, що він пропонував в своєму листі, адресованому на ім’я Київського обласного державного об’єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Київ спирт", фактично спирт відпускався за іншою ціною.

Також позивач 3, зазначив, що виробництво спирту в Україні значно перевищує його попит, тому саме споживачі диктують спиртовим заводам ціну на ринку спирту, а не спиртові заводи.

Позивач 4 свої вимоги обґрунтовує тим, що підстав для накладення на позивача 4 штрафних санкцій немає, а оскаржуване рішення прийнято на підставі неповного з’ясування обставин, які мають значення для справи, не доведення обставин, які мають значення для справи, а отже саме рішення є незаконним.

Позивач 4 зазначив, що він звертався до об’єднання "Київспирт" з листом в якому просив підвищити ціну на спирт етиловий ректифікований з харчової сировини, виходячи із об’єктивних умов значного подорожчання цін на сировину, проте, за такими запропонованими цінами продукцію не реалізовував.

Також позивач 4 вказав що він не узгоджував ціну, оскільки директор позивача 4 не був присутній на нараді в об’єднанні "Київспирт", а тому не міг впливати на узгодження цін.

На думку позивача 4, розмір штрафу застосованого відповідачем є необґрунтовано високим.

Позивач 5 обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач відкрив справу проти позивача 5 з порушенням законодавства, оскільки позивач 5 не має господарських відносин з ЗАТ "Оболонь" і СОВАТ, а розмір штрафу накладеного на позивача 5 є необґрунтованим.

Також позивач 5 вважає, що рішення відповідача є необґрунтованим та необ’єктивним. Причиною підвищення цін позивач 5 назвав подорожчання сировини.

Позивач 6 обґрунтовує свої вимоги тим, що він виходячи з фактичних затрат на виробництво продукції та цін які склалися на ринку зерна на сировину звернувся до ОДО "Київспирт" з листом від 21.09.2006 № 345 в якому пропонував підвищити ціни на спирт "Люкс" –46 грн., "Екстра" –45 грн., вища очистка –44 грн.

Крім того, позивач 6 вважає, що на нього безпідставно накладено штрафні санкції, оскільки він не мав та не має господарських відносин із ЗАТ "Оболонь" та асоціацією СОВАТ.

Відповідач у відзиві на позовні заяві проти задоволення позовних заяв заперечив та вказав, що оскаржуваним рішенням встановлено, що 40 спиртових заводів одночасно встановивши однакові ціни на спирт за окремими сортами у четвертому кварталі 2006 року, вчинили порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб’єктів господарювання, що могли призвести до обмеження конкуренції на ринку спирту.

Відповідач зазначив, що посилання позивачів на те, що підняття цін на спирт було обґрунтованим та без погодження є хибним, оскільки хоч у 4 кварталі 2006 року і були об’єктивні причини для підвищення цін на спирт, але це не могло призвести до встановлення однакової відпускної ціни у 40 спиртових заводів одночасно. Більш того різні спиртові заводи мали різні показники всіх витратних статей планової калькуляції, а тому і різну собівартість, проте ціни ними встановлені однакові, що свідчить про узгодженість дій спиртових заводів.

Також відповідач зазначив, що згідно ст.ст. 36, 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України можуть розпочинати розгляд справи як за заявами суб’єктів господарювання так і за власною ініціативою. Тому справа була порушена за заявами суб’єктів господарювання, а потім до справи було залучено інших осіб за власною ініціативою. Більш того, відповідач вказав що твердження окремих позивачів про відсутність у них господарських відносин із ЗАТ "Оболонь" і СОВАТ не мають значення для справи, оскільки предметом її розгляду були не врегулювання конкретних господарських відносин, а припинення анти конкурентних узгоджених дій, які призвели до обмеження конкуренції.

Відповідач вказав, що штрафи на позивачів було накладено на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

В судовому засіданні 31.03.2008 оголошено перерву до 17.04.2008.

У судовому засіданні 17.04.2008 сторони звернулися до суду із спільним клопотанням про продовження строку вирішення спору на два місяці. Ухвалою від 17.04.2008 клопотання сторін задоволено, строк вирішення спору продовжено на два місяці.

В судових засіданнях 17.04.2008 та 15.05.2008 оголошувалися перерви до 15.05.2008 та до 11.06.2008 відповідно, про що сторони повідомлені під розписку.

Заслухавши пояснення представників позивачів, відповідача дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 1 звернувся до об’єднання "Київспирт" з листами від 21.09.2006 № 1540 та 06.10.2006 № 1656 в яких повідомив, що ціна продукції у 4 квартілі 2006 на умовах поставки EXW –завод продавця складає: спирт РВО не менше ніж 44,00 грн.(в т.ч. ПДВ), спирт "Екстра" не менше ніж 45,00 грн. (в т.ч. ПДВ), спирт "Люкс" не менше ніж 46,00 грн. (в т. ч. ПДВ), спирт РВО не менше ніж 248,00 грн.(в т.ч. акцизний збір 170,00 грн./ дал та ПДВ), спирт "Екстра" не менше ніж 249,00 грн.(в т.ч. акцизний збір 170,00 грн./ дал та ПДВ), спирт "Люкс" не менше ніж 250,00 грн.(в т.ч. акцизний збір 170,00 грн./ дал та ПДВ).

Позивач 2 листом від 21.09.2006 № 702 повідомив, що планова відпускна ціна 1 дал спирту з доставкою на 4 квартал 2006 року становить спирт "Люкс" –46 грн, "Екстра" –45,00 грн., "Вища очистка" –44,00 грн.

Позивач 3 звернувся до об’єднання "Київспирт" з листом від 20.09.2006 № 501 в якому просив укладати договори на спирт зерновий по наступним цінам з ПДВ спирт "Люкс" –46 грн, "Екстра" –45,00 грн., "Вища очистка" –44,00 грн.

Позивач 4 звернувся до об’єднання "Київспирт" з листом від 20.09.2006 № 371 в якому просив керуватись наступними цінами на продукцію спирт "Люкс" –46 грн. за 1 дал., "Екстра" –45,00 грн. за 1 дал., "Вища очистка" –44,00 грн. за 1 дал.

Позивач 5 звернувся до об’єднання "Київспирт" з листом від 21.09.2006 № 1/543 в якому просив укладати договори на спирт у 4 кварталі 2006 року по наступній ціні: спирт "Люкс" –46 грн. за 1 дал., "Екстра" –45,00 грн. за 1 дал., "ВО" –44,00 грн. за 1 дал.

Позивач 6 звернувся до об’єднання "Київспирт" з листом від 21.09.2006 № 345 в якому повідомив, що відпуск спирту етилового ректифікованого (зернового) можливий по слідуючих відпускних цінах за 1 дал: "Люкс" –46 грн., "Екстра" – 45,00 грн., "Вища очистка" –44,00 грн.

Отже, позивачі протягом 20.09.2006 та 21.09.2006 (2 днів) звернулися до об’єднання "Київспирт" з листами в яких встановили однакові ціни на свою продукцію.

20.12.2007 відповідачем було прийнято рішення №745-р у справі №23-26.13/5-07 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі –оскаржуване рішення), в якому встановлено наступне.

"Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»(надалі - Закон «Про регулювання виробництва і обігу спирту») оптова торгівля спиртом етиловим здійснюється за наявності ліцензії лише державними підприємствами, спеціально уповноваженими на де Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України своїми розпорядженнями від 20 травня 1998 року № 341-р та від 6 вересня 2005 року № 390-р уповноважив Київське обласне державне об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (надалі - об'єднання «Київспирт») здійснювати експорт та оптову реалізацію спирту етилового на внутрішньому ринку. Отже, спиртові заводи, які не мають ліцензії на право оптової торгівлі спиртом етиловим, здійснюють його реалізацію споживачам лише через об'єднання «Київспирт»

Об'єднання «Київспирт»укладає типовий договір комісії на продаж спирту етилового з кожним конкретним спиртовим заводом.".

"У ході проведення перевірки Київського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (надалі - об'єднання «Київспирт») були виявлені листи спиртових заводів до цього об'єднання щодо встановлення нових цін на спирт у IV кварталі 2006 року. Аналіз листів показав, що переважна більшість спиртових заводів запропонували підвищити відпускні ціни на спирт та встановити їх на однаковому рівні залежно від марки: спирт етиловий «люкс»- 46 грн/дал, спирт етиловий «екстра»- 45 грн/дал, спирт етиловий «вищої очистки» - 44 грн/дал для підприємств, які є платниками акцизного збору (виробникам лікеро-горілчаної продукції та підприємствам виноробної промисловості), спирт за однаковими відпускними цінами. При цьому, для споживачів - не платників акцизного збору (на технічні та технологічні потреби, для виробництва медичних препаратів) ціни на спирт пропонувалися різні.

Аналіз зазначених листів показав, що свої пропозиції з встановлення цін практично одночасно - 20 та 21 вересня 2006 року-надіслали 27 спиртових заводів...".

"За фактом встановлення … двадцятьма сімома спиртовими заводами на четвертий квартал 2006 року однакових відпускних цін на спирт для лікеро-горілчаних підприємств розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 12 січня 2007 року № 07/7-р був розпочатий розгляд справи № 23-26.13/5-07 за ознаками порушення цими спиртовими заводами законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються встановлення однакових цін, які можуть призвести до усунення чи обмеження конкуренції".

Також в оскаржуваному рішенні встановлено, що ще 13 спиртових заводів "у четвертому кварталі 2006 року також встановили однакові відпускні ціни на спирт на рівні: спирт етиловий «люкс»- 46 грн/дал, спирт етиловий «екстра»- 45 грн/дал, спирт етиловий «вищої очистки»- 44 грн/дал, вчинені узгоджено.

Розпорядженням державного уповноваженого від 30.03.2007 №07/48-р наведені спиртові заводи … залучені до участі у справі № 23-26.13/5-07 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом встановлення однакових цін, які можуть призвести до усунення чи обмеження конкуренції на ринку".

В оскаржуваному рішенні зазначено, що "Відповідно до законодавства України про ціни і ціноутворення спирт не визнано таким товаром, до якого застосовується державне регулювання цін. Ніяким нормативно-правовим актом рівень рентабельності виробництва спирту не обмежується.

Оптово-відпускні ціни на кожний вид спирту кожним спиртовим заводом встановлюються самостійно (згідно з калькуляціями) і розраховується на підставі власних витрат.

Реалізація продукції проводиться за вільними цінами, які формуються для споживачів, виходячи з планової калькуляції собівартості продукції, планової рентабельності, акцизного збору та податку на додану вартість (для платників акцизного збору - лікеро-горілчаних підприємств - без урахування акцизу)".

Відповідач в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що "…оскільки спиртові заводи використовували для виробництва спирту різні види сировини, яка має різну вартість, різну питому вагу в загальному обсязі споживання сировини підприємствами та дає різний вихід спирту, то й відповідно значення показників у статті витрат «Сировина»фактичних та планових калькуляцій собівартості спирту етилового не співпадає у жодного спиртового заводу. Це підтверджується наданими відповідачами калькуляціями, з яких видно, що, дійсно, показники зазначеної статті витрат (як планові, так і фактичні наведені у додатку 6) не збігаються у жодного спиртового заводу".

Також у рішенні відповідача зазначено, що у четвертому кварталі 2006 року дійсно були об’єктивні умови для підвищення цін на спирт, проте, "хоча ці обставини і є об'єктивними умовами для підвищення ціни на спирт, вони, як встановлено у справі, не призводять до однакової його собівартості, а тим більше до однакової відпускної ціни". Тому відповідач зробив висновок, що "об'єктивні економічні причини, що зумовили б необхідність встановлення кожним окремим відповідачем цін на спирт на рівні: спирт етиловий «люкс»- 46 грн/дал, спирт етиловий «екстра»- 45 грн/дал, спирт етиловий «вищої очистки»- 44 грн/дал, відсутні" та "встановлення кожним із 40 відповідачів однакових цін з цінами інших заводів на 3 види спирту не можна пояснити інакше, ніж їхньою узгодженою поведінкою".

Крім того, на думку відповідача, про узгодженість дій спиртових заводів свідчать і інші обставини, зокрема "у вересні 2006 року деякі спиртові заводи отримали телефонограму від об'єднання «Київспирт»від 14.09.2006 № 05-399 такого змісту: «У зв'язку з отриманням сировини нового врожаю об'єднання «Київспирт»проводить 19.09.2006 року нараду з питань реалізації продукції в 4 кварталі 2006 року на внутрішньому ринку України. Просимо особисто прийняти участь у нараді, що відбудеться в 14-30 в приміщенні об'єднання «Київспирт»по вул. Баумана, 9/12, у кабінеті генерального директора»…

За даними об'єднання «Київспирт»для участі у нараді були відправлені факсом та поштою запрошення керівникам 13 спиртових заводів, а також керівникам Чернігівського, Вінницького, Львівського та Сумського обласних об'єднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

Оскільки обласні об'єднання відповідно до статутів здійснюють координацію та контроль за роботою спиртових заводів, що входять до їх складу, то вони мали довести до відома останніх результати наради. Через це присутність усіх керівників спиртових заводів на нараді була не обов'язковою.

Якраз після проведення зазначеної наради всі спиртові заводи практично одночасно (а саме 20 та 21 вересня) надіслали до об'єднання «Київспирт»листи щодо встановлення однакових відпускних цін на четвертий квартал 2006 року на спирт етиловий ректифікований вищої очистки у розмірі 44 грн/дал; спирт етиловий «люкс»- 46 грн/дал, спирт етиловий «екстра»- 45 грн/дал.".

Відповідач в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що "внаслідок узгодження спиртовими заводами цін на спирт було усунуто один з найважливіших факторів конкурентної боротьби - ціну товару, що з огляду на обсяг ринку, охоплений узгодженими діями (близько 75,0 відсотків), призвело до обмеження конкуренції на ринку спирту".

В резолютивній частині оскаржуваного рішення відповідача зазначено, що спиртові заводи, зокрема, позивачі вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 і частинами першою та третьою статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб'єктів господарювання, які призвели до обмеження конкуренції на ринку спирту. Також в резолютивній частині оскаржуваного рішення відповідача вирішено, на підставі абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накласти штраф, зокрема, на позивача 1 у розмірі 50.000,00 грн., на позивача 2 у розмірі 20.000,00 грн., на позивача 3 у розмірі 55.000,00 грн., на позивача 4 у розмірі 50.000,00 грн., на позивача 5 у розмірі 50.000,00 грн., на позивача 6 у розмірі 40.000,00 грн.

Спір виник внаслідок того, що позивачі вважають оскаржуване рішення відповідача незаконним, оскільки відповідач неправомірно залучив до участі у справі № 23-26.13/5-07 позивачів, які не мали господарських відносин з особами, які ініціювали цю справу. Також позивачі вважають, що не вчиняли порушення передбаченого п. 1 ст. 50 і ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки були підстави для підняття відпускних цін на продукцію через подорожчання сировини та затрат спиртових заводів.

Щодо залучення Антимонопольним комітетом України позивачів до участі у справі № 23-26.13/5-07 в якості відповідачів, то відповідно до ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за: заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Згідно ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи. Розпорядження про початок розгляду справи надсилається відповідачу протягом трьох робочих днів з дня його прийняття. У разі коли відповідача визначено після початку розгляду справи, йому протягом трьох робочих днів надсилається розпорядження про залучення до участі у справі як відповідача разом з розпорядженням про початок розгляду справи. Повідомлення про початок розгляду справи надсилається заявнику та третім особам.

Виходячи з статусу та завдань Антимонопольного комітету України, передбачені нормами статей 1, 3 Закону України "Про антимонопольний комітет України", та виходячи з норм статей 36, 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відповідач здійснюючи державний контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та контроль за узгодженими діями суб'єктів господарювання уповноважений в силу ч. 3 ст. 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції" залучати до участі у справі співвідповідачів.

Більш того, предметом розгляду Антимонопольним комітетом України є не врегулювання конкретних господарських відносин між учасниками справи № 23-26.13/5-07, а припинення антиконкурентних узгоджений дій.

Отже, спирт заводи, залучені Антимонопольним комітетом України до участі у справі, були залучені правомірно, в силу повноважень наданих Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Щодо кваліфікації дій позивачів в оскаржуваному рішенні, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, антиконкурентні узгоджені дії.

Нормою частин 1, 3 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. При цьому антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Отже, для визнання дій позивачів антиконкурентними узгодженими діями необхідна наявність таких елементів, як вчинення схожих дій (бездіяльності), наявність або загроза появи такого наслідку як недопущення, усунення чи обмеження конкуренції; відсутність при цьому об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Як вище встановлено, позивачі практично одночасно а саме 20.09.2006 та 21.09.2006 запропонували встановити однакові ціни на свою продукцію. Отже, позивачі одночасно вчинили схожі дії по встановленню однакових цін на свою продукцію.

Оскільки позивачі встановили однакові ціни на різні види спирту, а саме на спирт "Люкс", спирт "Екстра", спирт "Вища очистка", то позивачами було усунуто один з найважливіших факторів конкурентної боротьби –ціну товару.

Посилання позивачів на те, що найважливішим фактором конкурентної боротьби є якість спирту судом відхиляється, оскільки якість продукції встановлюється державними стандартами, які є однаковими для спиртових заводів.

Посилання позивачів на те, що ціни на спирт, що відпускався в 4 кварталі 2006 року, фактично по окремим договорам були нижчими ніж спиртовими заводами пропонувалися в їх листах судом приймається, проте ці обставини не впливають на кваліфікацію дій позивачів, оскільки для визнання дій позивачів антиконкурентними узгодженими діями достатньо, щоб такі дії створювали загрозу недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, а така загроза була створена.

Отже, позивачі своїми діями створили загрозу появи такого наслідку як недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Щодо відсутності об'єктивних причин для вчинення позивачами таких дій (бездіяльності), то з матеріалів справи вбачається, що собівартість спирту, яка визначається на основі показників сировини, палива, електроенергії, основної і додаткової заробітної плати виробничих робітників та відрахування на соцстрахування, витрат на утримання та експлуатацію устаткування, загальновиробничих витрат, адміністративних витрат та витрат на збут у кожного з вказаних спиртових заводів, зокрема у позивачів була різна.

Жодних однакових показників вищевказаних витрат у спиртових заводів не було. Позивачі закуповували сировину на різних умовах, мали різну кількість працівників та встановлену для них заробітну плату, різну кількість електроенергії, що витрачалась, а також різний прибуток.

Причому судом приймаються твердження позивачів про те, що були підстави для підвищення цін, проте підстав для одночасного встановлення однакових цін на продукцію не було. Позивачі обґрунтовуючи необхідність підняття цін хибно ототожнюють необхідність підняття цін з підняттям цін всіма позивачами до однакового рівня.

Отже, аналіз ситуації на ринку спирту спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій позивачами.

З викладеного вбачається, що позивачі вчинили схожі дії на загальнодержавному ринку спирту етилового ректифікованого, які полягали у пропонуванні та встановленні однакових цін в 4 кварталі 2006 року на спирт "Екстра" , спирт "Люкс" та спирт "Вища очистка". При цьому, аналіз ситуації на даному ринку спирту етилового ректифікованого спростовує наявність об’єктивних причин для одночасного пропонування та встановлення позивачами однакових цін на спирт "Екстра" , спирт "Люкс" та спирт "Вища очистка", оскільки показники, які являються складовими ціни зазначених спиртів у позивачів є різними.

Щодо розмірів штрафу, застосованого відповідачем до позивачів, то згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за порушення, передбачені п. 1 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в оскаржуваному рішенні накладено штрафи на позивачів в межах встановлених ч. 2 ст. 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

Тому посилання позивачів на те, що такі штрафи є завищеними є хибними та судом відхиляються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірне рішення було прийняте відповідачем в межах наданої йому компетенції та відповідно до норм чинного законодавства України, а вимоги позивачів є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Балац С.В.