ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

10
червня 2008 р.

№
17/163

Вищий  господарський суд України у складі колегії
суддів:

головуючого,
судді                    Палій В.М.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Грека Б.М.,

розглянувши    касаційну скаргу Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного

банку в особі філії
"Відділення Промінвестбанку" в м.Хуст

на                       рішення господарського
суду Закарпатської області від 14.09.2007р. та

постанову
Львівського  апеляційного  господарського суду від 25.03.2008р.

у справі             №17/163

за позовом        Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку в особі філії

"Відділення
Промінвестбанку" в м.Хуст

до                              Спеціалізованого
державного підприємства "Укрспец`юст" в особі його

Закарпатської філії

3-тя особа           ОСОБА_1,

про                        визнання недійсними
повторних прилюдних торгів та зобов'язання провести повторні прилюдні торги з
примусової реалізації незакінченої будівництвом будівлі складу по вул.Сливовій
у м.Хуст,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії "Відділення
Промінвестбанку" в м.Хуст звернувся до Вищого господарського суду
України  з касаційною скаргою на рішення
господарського суду Закарпатської області від 14.09.2007р. та  постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 25.03.2008р. у справі №17/163.

Вказана
скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржникові з
таких підстав.

Основні
вимоги, що пред'являються до форми і змісту касаційної скарги, викладені у
статті 111 Господарського процесуального кодексу  (ГПК) України. Так, зокрема, відповідно до
ч.4 названої статті, до касаційної скарги додаються докази сплати державного
мита.

Розмір
ставок державного мита визначений ст.3 вказаного Декрету. Зокрема, відповідно
до підпункту “г” п.2 вказаної норми,
ставка державного мита з касаційних скарг на рішення та постанови  встановлена у розмірі 50 відсотків
ставки,  що підлягає сплаті у разі
подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового
характеру -50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Так,
в силу підпункту “а” п.2 ст.3 Декрету, з позовних заяв майнового характеру
ставка державного мита встановлена у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не
менше 6 і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а
відповідно до підпункту “б” п.2 ст.3, з позовних заяв немайнового характеру
-5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже,
до касаційної скарги скаржником мали бути додані докази сплати державного мита,
обчисленого виходячи із ставок державного мита з касаційних скарг, з
урахуванням ставок державного мита, встановлених для позовів немайнового
характеру -50 відсотків ставки, що підлягала сплаті у разі подання заяви для
розгляду спору в першій інстанції (85,0 грн.),
тобто за подання даної касаційної скарги державне мито підлягало сплаті
у розмірі 42, 50 грн.

Разом
з тим, із доданого до касаційної скарги платіжного доручення №366 від
23.04.2008р. вбачається, що скаржником сплачено державне мито лише у сумі 25,50
грн., тобто менше ніж необхідно.

Окрім
того, порядок сплати державного мита визначений Інструкцією про порядок
обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної
державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993р.  №15.

Відповідно
до п.14 названої Інструкції при перерахуванні державного мита з рахунку
платника до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал
останнього примірника платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної  установи такого змісту “Зараховано в дохід
бюджету ___грн. (дата)”, скріпленим першим і другим підписами посадових осіб і
відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного
доручення.

Додане
скаржником до касаційної скарги платіжне доручення  не відповідає вимогам названого пункту, а
тому не може бути прийняте судом в якості належного доказу сплати державного
мита.

Допущені
скаржником порушення є підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись
п. 4 ч.1  статті 1113 ГПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії
"Відділення Промінвестбанку" в м.Хуст на рішення господарського суду
Закарпатської області від 14.09.2007р. та
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р.
у справі №17/163  та додані до неї
документи повернути скаржнику.

Головуючий, суддя
В.М.Палій

Суддя
І.М.Васищак

Суддя
Б.М.Грек