ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.08                                                             Справа№ 5/3243-28/373А (5/2653-28/417)

За позовом: Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області, м. Дрогобич Львівської області

до відповідача 1: Відкритого акціонерного товариства "Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів", м. Дрогобич Львівської області

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-фокус", м. Новояворівськ Львівської області

про визнання недійсним договору

Суддя Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Брик І.С.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Пастернак У.І. –представник

Від відповідача 1: Мельник Ю.М. –представник

Від відповідача 2: не з”явився

Дрогобицька об"єднана державна податкова інспекція звернулася з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів"(відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-фокус"(відповідач 2), в якому просить визнати недійсним з підстав, передбачених ст.207 ГК України, договір № 14 від 03.09.2004 року, укладений між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, стягнути з Відповідачів у дохід державного бюджету 284 614 грн(суму на які виконано спірний договір), судові витрати покласти на відповідачів.

Уточненням позовних вимог від 06.02.2006 року 3366/10/10-010 позивач просить суд визнати недійсним з підстав, передбачених ст.207 ГК України, договір № 14 від 03.09.2004 року, укладений між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, стягнути непогашену заборгованість Відповідача 1 перед Відповідачем 2(сторони у якої наявний умисел) в дохід держави.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 07.02.2006 року по справі 5/2653-28/417 позов було залишено без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2006 року ухвалу господарського суду Львівської області від 07.02.2006 року у справі № 5/2653-28/417 скасовано і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 26.12.2006 року провадження у справі було зупинено до розгляду Вищим адміністративним судом України справи за касаційною скаргою у справі № 5/2653-28/417.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2008 року касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів" залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2006 року № 5/2653-28/417 у справі № 5/2653-28/417 –без змін.

Ухвалою суду від 18.06.2008 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 03.07.2008 року суд ухвалив замінити позивача у справі - Дрогобицьку об"єднану державну податкову інспекцію, її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Дрогобицькому районі Львівської області.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, з врахуванням уточнення позовних вимог, просить позов задоволити повністю.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначає, що податкові зобов’язання по кредиторській заборгованості в сумі 284 614 грн перед ТзОВ «Альфа-фокус»нараховані і сплачені в 2007 році (в податковій декларації за травень 2007 року знято з податкового кредиту ПДВ в сумі 47435,67 грн; в декларації з податку на прибуток підприємства за 2007 рік в періоді 4 кварталі 2007 року включено в інші доходи підприємства заборгованість перед ТзОВ «Альфа-фокус»в сумі 284 614 грн).

Відповідач 2 явки представника в судове засідання не забезпечив, позовні вимоги по суті не оспорив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч.1 ст. 208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Як вбачається із матеріалів справи, Дрогобицькою ОДПІ було проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства ВАТ „Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів” код за ЄДРПОУ -00291109 за період з 01.07.2002 року по 31.12.2004 року. За результатами перевірки складено Акт перевірки №61/23-2/00291109 від 14.04.2005 року. Перевіркою встановлено наступне.

Між ВАТ „Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів”, м.Дрогобич Львівської області (Замовник), та ТзОВ „Альфа-фокус”, м.Новояворівськ Львівської області (Виконавець), укладено угоду № 14 на експлуатацію пересувної техніки від 03.09.2004 року, згідно якої Виконавець зобов'язується надати Замовнику для користування пересувну техніку, а Замовник оплатити вказану послугу.

Однак, у вказаному спірному договорі та податкових накладних індивідуальний податковий номер Відповідача 2 (ТзОВ "Альфа-фокус") не відповідає місцезнаходженню підприємства.

Згідно п.3 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України № 79 від 01.03.2000 року та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 03.04.2000 року за № 208/4429, індивідуальний податковий номер для юридичних осіб - це 12-розрядний числовий код в структурі якого 8-й та 9-й знаки - код області за системою кодування, прийнятою в органах державної податкової служби, 10-й та 11 -й знаки - код адміністративного району за системою кодування, прийнятою в органах державної податкової служби. Код Львівської області-13, код Яворівського раойну-33, а в податкових накладних код області-89, код району -15.

На запит Дрогобицької ОДПІ №306/7/23-240 від 23.03.2005 року, ДПІ у Яворівському районі Львівської області повідомила листом № 878/10/23-404/76 від 24.03.2005 року про те, що ТзОВ „Альфа-фокус”, індивідуальний податковий номер-56 , номер свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ 17107908, м.Новояворівськ Львівської області, на обліку в ДПІ у Яворівському районі не знаходиться.

Згідно відповіді, наданої на запит Дрогобицької ОДПІ, з центральної бази даних за допомогою програмного комплексу „Пошуково-довідникова система” ДПА України про платника податку - юридичну особу ТзОВ „Альфа-фокус”, індивідуальний податковий номер-56, номер свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ 17107908, даних немає.

Окрім цього, спірна угода (договір) та податкові накладні завірені гербовою печаткою, яка не містить ідентифікаційний код платника податків за ЄДРПОУ, що суперечить п.2 Постанови Верховної Ради України від 19 лютого 1992 року № 2137-ХІІ, п.п.3.2.1. п.п.3.2.6 п 3.2., п.п.3.3.1., п.п.3.3.3., п.п. 3.3.7 п.3.3 Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затвердженої Наказом МВС України від 11.01.99 року №17 та зареєстрованої в Мін'юсті України 28.041999 року № 264/3557, розробленої відповідно до Закону України від 23 грудня 1997 року № 762/97-ВР "Про внесення змін до Закону України „Про підприємництво”, постанов Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року №740 "Про порядок державної реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності" та від 12 жовтня 1992 року № 576 "Про затвердження Положення про дозвільну систему".

Вищевказані обставини надають всі підстави для висновку про те, що Відповідач 2 (ТзОВ „Альфа-фокус”)являється фіктивною юридичною особою, і уклав спірний договір з метою, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки мета даного договору - приховування доходів та ухилення від сплати податків. Після укладення спірного договору у Відповідача 2(ТзОВ „Альфа-фокус”) виникло податкове зобов’язання по ПДВ, яке він не відобразив у бухгалтерських документах, у декларації з податку на додану вартість, не сплатив та не мав наміру сплачувати до держбюджету.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку про визнання недійсним господарського зобов”язання в сумі 284614 грн за договором №14 від 03.09.2004 року, укладеним між ВАТ „Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів" та ТзОВ „Альфа-фокус".

Щодо наслідків недійсності вказаного господарського зобов’язання, то в задоволенні позовної вимоги про їх застосування суд відмовляє, виходячи із наступного.

Частиною 1 ст.208 ГК України передбачено застосування санкцій лише судом. Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч.1 ст.238 ГК України. Тому такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК України.

Статею 250 ГК України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається із матеріалів справи, спірна угода(договір) № 14 на експлуатацію пересувної техніки від 03.09.2004 року та виписані на виконання договору податкові накладні були виявлені податковим органом при проведенні планової комплексної документальної перевірки ВАТ „Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів”, результати якої були оформлені Актом перевірки №61/23-2/00291109 від 14.04.2005 року. Однак, позов про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності було подано податковим органом до суду 12.12.2005 року(про що свідчить відмітка канцелярії суду на тексті позовної заяви), тобто з пропуском встановленого ст. 250 ГК України шестимісячного строку для застосування адміністративно-господарських санкцій з дня виявлення порушення. Отже вказане свідчить про прострочення самих строків можливого застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст.208 ГК України, до відповідачів по даному спору.

Окрім цього, відсутність підстав для застосування санкцій, передбачених п.1 ст.208 ГК України, в даному випадку обгрунтовується ще й тим, що у зв’язку із фіктивністю ТзОВ „Альфа-фокус" вказане господарське зобов’язання фактично не виконувалося жодною із його сторін.

Керуючись п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Визнати недійсним господарське зобов”язання в сумі 284614 грн за договором №14 від 03.09.2004 року, укладеним між ВАТ „Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів" та ТзОВ „Альфа-фокус".

3.          В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                     Морозюк А.Я.