ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2008 р. Справа № 4/202-06

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

суддів:

при секретарі ,

за участю представників сторін:

від позивача: Тютюнник С.В.-представника за довіреністю №250/10 від 29.12.2007р., від відповідача: Гуменюка В.П. -представника за довіреністю №43/08-Д від 11.01.2008р.,

від третіх осіб:

-ВАТ "Житомиргаз": Хомчук В.А. -представника за довіреністю №3183/19 від 01.04.2008р.,

-ТОВ "Енерго-Альянс": не з'явився,

-ВОКПТМ "Вінницятеплокомуненерго": не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України",м. Київ

на рішення господарського суду Вінницької області

від "12" лютого 2007 р. у справі № 4/202-06 (суддя Білоус В.В.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", м. Вінниця

3-тя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Відкрите акціонерне товариство "Житомиргаз", м. Житомир

3-тя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю " Енерго-Альянс", м. Київ

3-тя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ВОКПТМ "Вінницятеплокомуненерго", м. Вінниця

про визнання недійсною заяви від 31.03.2003 року за № 422 про припиненнязобов'язання на суму 500000 грн. зарахуванням однорідних зустрічних вимог згідно ст.217 ЦК України

в судовому засіданні оголошувалась перерва з 29.05.2008р. по 05.06.2008р. згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 12.02.2007р. відмовлено в задоволенні позову ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" про визнання недійсною заяви відповідача від 31.03.2003 року за №422 про припинення зобов'язання на суму 500000 грн. зарахуванням однорідних зустрічних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуваний судовий акт скасувати та прийняти новий - про задоволення заявлених позовних вимог.

Мотивуючи апеляційну скаргу, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", зокрема, зазначає наступне:

-суд не дослідив, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2003р. за №422 суперечить ст. 217 ЦК УРСР, оскільки між сторонами відсутні однорідні вимоги;

-суд не взяв до уваги, що при здійсненні залікових операцій грошові кошти на консолідований рахунок ДК "Газ України" не надходили, у зв'язку з чим відсутній реальний рух коштів на консолідованому рахунку позивача, що призвело до порушення приписів Порядку забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, затвердженого постановою КМУ 27.12.2001р. за №1729, постанови КМУ від 13.11.1998р. за №1785 "Про вдосконалення розрахунків за спожитий природний газ" та постанови НКРЕ України від 12.07.2000р. за №759 "Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на розподільні рахунки газозбутових підприємств НАК "Нафтогаз України" за поставлений природний газ", що в свою чергу призвело до порушень ст.218 ЦК УРСР.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та його представники в засіданні суду заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення господарського суду Вінницької області законним та обгрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник ВАТ "Житомиргаз" підтримала доводи апеляційної скарги, надавши пояснення в обгрунтування своїх тверджень. Вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необгрунтованим, просить його скасувати та задовольнити апеляційну скаргу позивача.

ТОВ "Енерго-Альянс" та ВОКПТМ "Вінницятеплокомуненерго", 3-ті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору, своїх представників в судове засідання не направили.

Зважаючи на те, що про дату, час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, про що свідчить реєстр відправки рекомендованої кореспонденції Житомирського апеляційного господарського суду від 24.04.2008р., а, також, враховуючи положення ст.101 Господарського процесуального кодексу України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, колегія суддів вважає, що нез'явлення в судове засідання представників 3-тіх осіб не перешкоджає переглядові справи за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, 3-тьої особи, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши дану судом першої інстанції юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, в жовтні 2004 року ДК "Газ України" звернулось в господарський суд Вінницької області з позовом до ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" про визнання заяви №422 від 31.03.03р. про припинення зобов'язань зарахуванням однорідних зустрічних вимог недійсною.

Обгунтовуючи заявлену вимогу позивач посилався на те, що рішенням господарського суду м.Києва від 03.11.2003р. у справі №2/353 договір уступки права вимоги боргу за №01/03-1587 від 25.03.2003р., укладений між ВАТ "Житомиргаз" та ТОВ "Енерго-Альянс", який був підставою для укладення 26.03.2003р. між ТОВ "Енерго-Альянс" і ВАТ "Вінницягаз" договору №03/03-26 про поступку права вимоги 500000 грн. та направлення відповідачем заяви №422 від 31.03.2003р. про зарахування однорідних вимог розірваний.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 16.05.2005р. позов було задоволено.

Відповідач оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 20.12.2005р. апеляційну скаргу було задоволено, рішення господарського суду Вінницької області від 16.05.2005р. скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2006р. постанову Житомирського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Вінницької області скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи судові акти, Вищий господарський суд України вказав, що суди не встановили чи являвся відповідач споживачем природного газу за договором, укладеним з позивачем щодо якого виник спір про зарахування зустрічних вимог.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 25 березня 2003р. Відкрите акціонерне товариство "Житомиргаз" уклало договір уступки права вимоги боргу №01/03-1587 з ТОВ "Енерго-Альянс", відповідно до умов якого ВАТ "Житомиргаз" (первісний кредитор) уступило ТОВ "Енерго-Альянс" (новому кредитору) право вимоги виконання зобов'язань підприємством ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за договорами: №06/03-1703 від 20.03.2003р. в розмірі 1092166,87 грн. та №06/02-440 від 04.03.2002р. в розмірі 15794,94 грн. (а.с.31-32).

26 березня 2003р. ТОВ "Енерго-Альянс" (первісний кредитор) уклало договір уступки права вимоги боргу №03/03-26 з ВАТ "Вінницягаз" (новий кредитор), згідно умов якого уступило останньому право вимоги виконання зобов'язань підприємством ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за договором уступки права вимоги від 25.03.2003р., а саме: по розрахунках за транспортування природного газу згідно договору від 20.03.2003р. №06/03-1703; сума уступленого права вимоги боргу складає 500000 грн. (а.с.35-36).

ВАТ "Вінницягаз", отримавши від ТОВ "Енерго-Альянс" право вимоги до ДК "Газ України" на суму 500000 грн., направило останньому заяву про припинення зобов'язань зарахуванням однорідних зустрічних вимог згідно ст.217 ЦК УРСР, посилаючись на те, що ВАТ "Вінницягаз" має перед ДК "Газ України" заборгованість за договором на постачання природного газу №10/1-163 від 11.01.2001р. на суму 500000 грн. (зава №422 від 31.03.03р. на а.с.37).

В свою чергу ВОКПТМ "Вінницятеплокомуненерго" мало заборгованість перед відповідачем за постачання та транспортування природного газу в сумі 500000 грн. за договором №Т-104 від 15.10.2002р. (а.с.134,т.1), а відповідач зазначену суму заборгував позивачу за договором на постачання природного газу №10/1-163 від 11.01.2001р. Таким чином, на підставі укладених угод про поступку вимог ВОКПТМ "Вінницятеплокомуненерго" заплатило ТОВ "Енерго-Альянс" 500000 грн., які б спочатку на підставі укладених договорів про постачання природного газу мали бути сплачені відповідачу, а останнім позивачу.

Відповідно до ст.217 ЦК УРСР, діючого на час укладення угод та направлення заяви, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування досить заяви однієї сторони.

Із змісту згаданої статті випливає, що здійснення зарахування можливе без згоди другої сторони, за заявою лише однієї сторони. Отже, достатньо волевиявлення однієї сторони.

Таким чином, припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони.

З огляду на викладене, набуття права вимоги новим кредитором після укладення договору уступки вимоги не може залежати від повідомлення чи неповідомлення про уступку вимоги боржнику.

Отже, розглядаючи вказаний позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що факт розірвання рішенням суду договору про уступку вимоги №01/03-1587 укладеного 25.03.2003р. між ВАТ "Житомиргаз" і ТОВ "Енерго- Альянс" не впливає на дійсність заяви (односторонньої угоди) про припинення зобов'язань зарахуванням , яка випливала з договору уступки права вимоги боргу №03/03-26, укладеного ТОВ "Енерго-Альянс" з ВАТ "Вінницягаз".

Крім того, слід зазначити, що дія постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок забезпечення галузей національної економіки і населення природним газом у 2001 році" №1800 від 11.12.2000р., згідно якої реалізація газу всім категоріям споживачів здійснюється тільки за умови забезпечення його100 % оплати грошима, на яку як на підставу позовних вимог посилався позивач, поширювалась лише на 2001 рік, тоді як спірні правовідносини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог виникли у 2003р. і стосувалась постачання енергоносія споживачам природного газу. Однак, у відповідності до п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2000р. №1800 "Про порядок забезпечення галузей національної економіки і населення природним газом у 2001 році" та п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1729 "Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом" відповідач не є споживачем природного газу, а є його постачальником, тобто суб'єктом господарської діяльності, який в установленому порядку отримав ліцензію на постачання і транспортування газу. На підтвердження даного факту суд першої інстанції посилається на додаткову угоду за №2 до договору купівлі-продажу природного газу №10/1-163 від 11.01.2001 року, згідно якої відповідач є покупцем природного газу виключно для потреб підприємств комунальної теплоенергетики та котелень промислових підприємств, що виробляють теплову енергію для потреб населення, бюджетних установ та організацій, які, власне, і являються споживачами енергоносія.

Відповідно до вищезазначеного, доводи апеляційної скарги не грунтуються на чинному законодавстві та спростовуються матеріалами справи, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Зокрема, посилання позивача на відсутність у відповідача однорідних зустрічних вимог безпідставні, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, у ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" були грошові вимоги на суму 500000 грн. до відповідача за договором на постачання прородного газу №10/1-163 від 11.01.2001 року і додаткових угод до нього. З моменту укладення відповідачем з ТОВ "Енерго -Альянс" 26.03.2003 року договору №03/03-26 про уступку права вимоги боргу у відповідача виникло право вимагати від позивача оплати 500000 грн., тобто у сторін станом на 31.03.2003р. були однорідні зустрічні вимоги. При наявності між сторонами однорідних зустрічних вимог застосування п. 13 Порядку забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, затвердженого постановою КМУ 27.12.2001р. за №1729 про 100% оплату за природний газ грошима суперечило б ст.217 ЦК УРСР, яка надавала право припинення зобов'язань шляхом зарахування однорідного зустрічного зобов'язання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 12.02.2007р. у справі №4/202-06 є законним та таким, що відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 12 лютого 2007року у справі №4/202-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ - без задоволення.

2. Справу №4/202-06 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя

судді: