ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"03" квітня 2008 р. Справа № А6/619-07

15.30 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючий суддя А.В. Маляренко

суддя Т.П. Карпечкін

суддя С.Ю. Наріжний

при секретарі Поднебес О.В

розглянувши адміністративну справу № А6/619-07

за позовом: Броварська об'єднана державна податкова інспекція , м. Бровари

до: Відкритого акціонерного товариства „Мономах”, с. В.Димерівка

Закритого акціонерного товариства "Глазер - Юн", м. Київ

про визнання недійсним правочинів

Представники сторін:

від позивача Поповіченко О.М.( довіреність № 20474 від 25.09.07р.),

Панченко А.М. (довіреність № 2081 від 12.02.2008р.);

від відповідача 1 Лошаков Д.С.( посвідчення № 1994 від 27.05.04р.) ;

від відповідача 2 Терещенко Р.А.( посвідчення № 2169 від 25.03.05);

Обставини спору:

В господарський суд Київської області надійшла позовна заява Броварської об'єднаної державної податкової інспекції , м. Бровари до Відкритого акціонерного товариства „Мономах”, с. В.Димерівка та Закритого акціонерного товариства "Глазер - Юн", м. Київ про визнання недійсним правочинів.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 10.12.2007 року за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами при укладанні договорів Цивільного кодексу, а саме, що правочин щодо передачі товару АТЗТ „СК Глазер-Юн” у власність ВАТ „Мономах” є недійсним у зв’язку з його фіктивністю, тобто укладання правочину не тягне за собою правових наслідків.

Представник позивача в усних поясненнях позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач 1 –надав заперечення на даний адміністративний позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Броварській ОДПІ повністю з огляду на наступне:

-          відповідач 1 укладаючи договір з АТЗТ „СК Глазер - Юн” мав намір створення правових наслідків, що підтверджується актами приймання-передачі товару та видатковими накладними;

-          після отримання у власність товару відповідач 1, протягом часу поставок товару, передавав його на реалізацію по договору комісії № 8 від 17.04.2006 року.

Відповідач 2 також надав заперечення на даний позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Броварській ОДПІ, оскільки вони є необґрунтованими та надуманими.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

встановив:

Між ВАТ„Мономах” та ЗАТ „Глазер -Юн” 8 січня 2003 року був укладений договір купівлі –продажу товару за №346. Згідно умов Договору, постачальник, ЗАТ „Глазер -Юн”, зобов’язується поставити, а покупець, ВАТ„Мономах”, прийняти та оплатити на умовах викладених в Договорі, товар, асортимент, кількість та ціна якого вказана в протоколах погодження цін та/або специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до Договору, які є його невід’ємною частиною.

Згідно умов Договору ВАТ „Мономах” придбало товар (зерно )згідно специфікації, який в подальшому через комісіонерів реалізовувався на експорт.

Обіг зерна регулюється Законом України „Про зерно та ринок зерна в Україні” №37-IV від 04.07.2002р. Відповідно ст.ст. 6,7 цього Закону суб’єктами виробництва зерна є власники, орендарі та користувачі земельних ділянок, які використовують їх для виробництва зерна. Суб'єктами зберігання зерна є: зернові склади (елеватори, хлібні бази, хлібоприймальні, борошномельні і комбікормові підприємства), суб'єкти виробництва зерна, які зберігають його у власних або орендованих зерносховищах, та інші суб'єкти господарювання, які беруть участь у процесі зберігання зерна. Суб'єкти зберігання зерна відповідно до укладених договорів складського зберігання із суб'єктами ринку зерна гарантують забезпечення якості та дотримання нормативів природних втрат зерна протягом терміну його зберігання. ВАТ „Мономах” являється суб’єктом ринку зерна, так як придбав зерно та в подальшому через комісіонера реалізовував зерно на експорт.

Згідно акту приймання –передачі товару №17 складеного 31.07.2006 року, відповідно до Договору від 08.01.2003р., відповідачем 1 отримано від відповідача 2 товар (ячмінь) в кількості 250 за ціною 155 100 грн. (в т.ч. ПДВ 25 850 грн.). Товар прийнятий сторонами по якості і кількості.

Згідно акту приймання –передачі товару №18 складеного 31.07.2006 року, відповідно до Договору від 08.01.2003р., відповідачем 1 отримано від відповідача 2 товар (ячмінь) в кількості 1091 тон за ціною 675 540 грн. (в т.ч. ПДВ 112 590 грн.). Товар прийнятий сторонами по якості і кількості.

Згідно акту приймання –передачі товару №19 складеного 08.08.2006 року, відповідно до Договору від 08.01.2003р., відповідачем 1 отримано від відповідача 2 товар (ячмінь) в кількості 1659 тон за ціною 1 027 252,80 ( в т.ч. ПДВ 171 208,80 грн.). Товар прийнятий сторонами по якості і кількості.

Згідно акту приймання –передачі товару № 13 складеного 30.04.2006 року, відповідно до Договору від 08.01.2003р., відповідачем 1 отримано від відповідача 2 товар (меляса бурякова) в кількості 356,133 тони за ціною 358982,06 грн. (в т.ч. ПДВ 59830,34 грн.). Актом повернення товару №13.1 від 10.05.2006 року відповідач 1 передав, а відповідач 2 прийняв (з попереднім зняттям з відповідального зберігання) вищезазначений товар назад.

Згідно акту приймання –передачі товару № 16 складеного 30.05.2006 року, відповідно до Договору від 08.01.2003р., відповідачем 1 отримано від відповідача 2 товар (меляса бурякова) в кількості 2150 тон за ціною 1 075 860 грн. (в т.ч. ПДВ 179310 грн.). Товар прийнятий сторонами по якості і кількості. Актом повернення товару №16.1 від 31.07.2006 року Актом повернення товару №13.1 від 10.05.2006 року відповідач 1 передав, а відповідач2 прийняв (з попереднім зняттям з відповідального зберігання) товар (меляса бурякова) в кількості 1350 тон за ціною 679 540 грн. (в т.ч. ПДВ 112 590 грн.).

Згідно акту приймання –передачі товару № 14 складеного 30.04.2006 року, відповідно до Договору від 08.01.2003р., відповідачем 1 отримано від відповідача 2 товар (кукурудза 3 –класу) в кількості 500 тон за ціною 537 000 грн. (в т.ч. ПДВ 89 500 грн.). Товар прийнятий сторонами по якості і кількості.

Згідно акту приймання –передачі товару № 15 складеного 16.05.2006 року, відповідно до Договору від 08.01.2003р., відповідачем 1 отримано від відповідача 2 товар (кукурудза 3 –класу) в кількості 339 тон за ціною 246 114 грн. (в т.ч. ПДВ 41 091, 00 грн.). Товар прийнятий сторонами по якості і кількості.

За результатами вищезазначених господарських операцій, ВАТ „Мономах” зменшено свої зобов’язання перед бюджетом шляхом віднесення до складу валових витрат підприємства витрати пов’язані з придбанням зернових культур.

Працівниками Броварської ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку ВАТ „Мономах” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006 по 31.12.2006 року про що складений акт Броварської ОДПІ від 06.06.2007 №362/232/19421419. Перевіркою встановлено відсутність у відповідача1 документів, що засвідчують складський облік зерна відповідно до діючого законодавства, а саме: відсутні складські квитанції на зерно, а також подвійні та прості складські свідоцтва прийому та видачі зерна зі складу, виписки з реєстру документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання.

Відповідно до вимог пункту 11 статті 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Броварська ОДПІ скориставшись наданими їй повноваженнями звернулась до господарського суду з позовом про визнання правочинів по передачі товару між ВАТ „Мономах” та ЗАТ „Глазер - Юн” недійсними на підставі ст.ст. 173,193,202 Господарського кодексу України та ст.ст. 102,234,236 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 197 Господарського кодексу передбачено, що господарське зобов'язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов'язання.

Приписами ст.202 Господарського кодексу передбачено, що Господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 234 Цивільного кодексу визначено що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно ст.236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Суд вважає, що позивачем не доведено факту фіктивності правочинів по передачі товару між ВАТ „Мономах” та ЗАТ „Глазер - Юн”.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, наслідком виконання договору купівлі –продажу є передача у власність покупця товару та сплата покупцем ціни за отриманий товар у власність.

Виконання умов договору підтверджується актами приймання –передачі товару та видатковими накладними.

Судом встановлено, що після отримання у власність ВАТ „Мономах” товару, останній, протягом часу поставок товару, передавав його на реалізацію по договору комісії №8 від 17.04.2006року, укладеного між ВАТ „Мономах” (за договором - комітент) та ТОВ „Переяслав-Хмельницький Річний Термінал” (за договором - комісіонер) та по договору комісії №212 від 29.11.2005р., укладеного між ВАТ „Мономах” та ТОВ „Інтелтрейд” (за договором - комісіонер).

Передача товару ВАТ „Мономах” комісіонеру по договору № 8 від 17.04.2006р. підтверджується:

- Актом приймання –передачі товару на комісію №1-1 від 16.05.2006р.

- Актом приймання –передачі товару на комісію №1-2 від 19.05.2006р.

Після отримання товару, комісіонером було укладено відповідні зовнішньоекономічні договори на експорт товару в Російську Федерацію, що підтверджується митними деклараціями та підтверджують фактичний вивіз товару за кордон. Після реалізації товару на експорт комісіонером були надані Відповідачу 1 відповідні звіти про виконану роботу по договору комісії № 8 від 17.04.2006р., а також між сторонами Договору були підписані акти виконаних робіт: №1 від 17.05.2006р. та №2 від 22.05.2006р.

Передача товару ВАТ „Мономах” комісіонеру по договору №212 від 29.12.2005 р. підтверджується актами приймання - передачі товару на комісію та відповідальне зберігання від 31.07.2006р. Після отримання товару, комісіонером було укладено відповідні зовнішньоекономічні договори на експорт товару в Саудівську Аравію, що підтверджується митними деклараціями та звітом про виконану роботу по договору комісії №212 від 29.11.2005р.

Крім того, результатами перевірки Броварської ОДПІ встановлено, що сума податку на додану вартість по податкових накладних включена до податкового зобов’язання відповідного податкового періоду, відображеного в реєстрі виданих накладних за квітень, травень, липень 2006 року та відповідають даним податкової декларації з ПДВ за звітні періоди. Після проведення перевірки, податковий ревізор-інспектор констатував, що за результатами перевірки порушень чинного законодавства не встановлено.

У зв’язку з виконанням податкових зобов’язань відповідачем 2 з податку на додану вартість, з податку на прибуток, ЗАТ „Глазер - Юн” були нараховані та сплачені податки до державного бюджету.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що в позовній заяві відсутні достатні докази, що підтверджують фіктивність укладених правочинів.

Згідно ч.5 ст.203 ЦК правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд вважає, що позивачем не доведено відсутність наміру на створення правових наслідків за спірними договорами, одночасно ВАТ „Мономах” надав суду докази, які повністю підтверджують дійсність спірних договорів та намір сторін на виникнення правових наслідків за спірними правочинами.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст. 17, 94, 160, 162, 163, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

В позові відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк постанова суду набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови суду - без змін.

Головуючий суддя А.В. Маляренко

Суддя Т.П. Карпечкін

Суддя С.Ю. Наріжний