ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.10.08 р.                     Справа № 21/144

Позивач: Закрите акціонерне товариство “Артемівський машинобудівний завод “ВІСТЕК” м. Артемівськ

до відповідача: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

про стягнення 62 782,02грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Міщенко К.А. – юр.

відповідача: Манерова Ю.В. - юр.

Закрите акціонерне товариство “Артемівський машинобудівний завод “ВІСТЕК” подало позов до Державного підприємства “Донецька залізниця” про стягнення вартості нестачі вантажу (сталь сортова), відправленого позивачу 04.07.08р. за залізничною накладною № 41634440 у напіввагоні № 67667766, у сумі 62 782,02грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на станцію призначення вагон прибув з нестачею, яка підтверджена комерційним актом. Нестача, на його думку, виникла у зв’язку з незбереженням вантажу під час перевезення.

Залізниця, не заперечуючи факту нестачі, позов не визнала із посиланням на те, що:

-          вантаж завантажено засобами вантажовідправника без участі залізниці;

-          перевізник не несе відповідальність за неправильність відомостей, зазначених відправником у накладній;

-          позивачем невірно визначена сума збитків – розрахунок зроблений без застосування норми недостачі, у той час як згідно п.27 Правил видачі вантажів до сталі сортової необхідно застосовувати норму недостачі 0,5%.

Розгляд справи закінчено 09.10.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у засіданні оголошувалась перерва до 15-00 год. 09.10.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

На виконання умов договору № 303840 від 29.12.07р., укладеного між позивачем і ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод”, 04.07.08р. зі станції Умань у напіввагоні № 67667766 за залізничною накладною № 41634440 на адресу позивача була відвантажена сталь сортова із зазначенням у накладній ваги брутто – 91,55т, тари – 23,3т, нетто 68250кг.

На станції Нижньодніпровськ (проміжна станція) 06.07.08р. були виявлені ознаки розкрадання вантажу – на одній зв’язці обірвані ув’язки і на другій зв’язці маркування переривається. На цій же станції були складені акти загальної форми, а також комерційний акт АА 017067/143/2 від 09.07.08р., згідно з яким:

·          за перевізними документами вантаж завантажено у вагон навалом, у дійсності навантаження у 2 штабеля, декілька ярусів, прораховується 17 зв’язок;

·          у західному штабелі на першій зв’язці з лівого борту маркування жовтою фарбою не порушене, на третій зв’язці з правого борту маркування жовтою фарбою також не порушене, на інших зв’язках заводські ув’язки і маркування фарбою не порушені, доступу до вантажу не має;

·          комісійне зважування вагону відбувалося на 150 т вагонних електротензометричних вагах залізниці;

·          вага нетто зважування вантажу 60,54 т (брутто 83,84 т, тари з документу 23,3 т), нестача вантажу складає 7,71 т проти даних залізничної накладної.

Комерційний акт підписано: начальником станції і двома працівниками станції Нижньодніпровськ.

На станцію призначення вагон прибув 14.07.08р., де перевізником був виданий вантажоодержувачу на підставі комерційного акту. В результаті комісійної перевірки розбіжностей з комерційним актом виявлено не було.

Позивач просить стягнути із залізниці, яка не забезпечила збереження прийнятого до перевезення вантажу, збитки - вартість 7,71 т сталі сортової, яка з ПДВ складає 62 782,02грн.

Зважаючи на те, що:

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов’язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 12 Закону України “Про залізничний транспорт” залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону “Про залізничний транспорт” передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт” обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Згідно ст. 26 Закону України “Про залізничний транспорт” вимоги вантажовідправників, вантажоодержувачів, пасажирів до перевізників щодо порушених прав і законних інтересів розглядаються в претензійно-позовному порядку. Порядок і терміни пред'явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджено.

Залізниця не довела, що втрата вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Сума недостачi з урахуванням норми недостачi (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 59 644,69 грн. із розрахунку: 7 369кг (нестача з урахуванням норми недостачi 0,5%) х 8 094,00 грн. (вартість 1т сталі сортової з ПДВ).

Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими частково у сумі 59 644,69 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, так як позивачем сума нестачі розрахована без урахування норми недостачi, встановленої п.27 Правил видачі вантажів.

Посилання позивача на те, що сума нестачі повинна визначатись без урахування норми недостачі, так як сталь сортова не належить до вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, судом до уваги не взято, оскільки це не відповідає правовій нормі, закріпленій ч.2 ст.114 Статуту залізниць України, згідно якої недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.909, 920, 924 п.2 Цивільного Кодексу України, ст.307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст.23, 26 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст.113, ч.2 ст.114, ст.129 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів і керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково у сумі 59 644,69 грн.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, п/р 249 у Донецькій філії “Укрексімбанку”, МФО 334817, код ЄДПОУ 01074957) на користь Закритого акціонерного товариства “Артемівський машинобудівний завод “ВІСТЕК” (84500, м. Артемівськ Донецької області, вул. Артема, 6, п/р 0401 у Донецькому відділенні ВАТ “Сведбанк”, МФО 300164, ) 59 644,69 грн. основного боргу (вартість нестачі сталі сортової), 596,45 грн. - відшкодування витрат по оплаті державного мита, 112,10 грн. - відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1– до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18