ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2008 р.

№ 15/426

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

суддів

Кота О.В.,

Барицької Т.Л.,

Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Комунального підприємства "Господарник"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30 травня 2007 року

У справі

№ 15/426

за позовом

ПП "Олександрійська ліфтова компанія"

до

Комунального підприємства "Господарник"

про

Стягнення 5742 грн.

за участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача: Гетьманець Л.М.

встановив:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 22 лютого 2007 року у справі № 15/426 (суддя Мохонько К.М.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства "Господарник" на користь приватного підприємства "Олександрійська ліфтова компанія" 5742 грн. боргу, 57 грн. 42 коп. сплаченого державного мита, 107 грн. 19 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решті позову - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30 травня 2007 року (Павловський П.П., Логвиненко А.О., Чус О.В.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Комунальне підприємство "Господарник" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, оскільки судами при винесенні оскаржуваних судових актів порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що 1 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду на технічне обслуговування та ремонт ліфтів.

Відповідно до п. 1.1 даного договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів на об’єктах замовника згідно додатку, який є невід’ємною частиною цього договору.

Відповідно п. 2.1 вартість робіт визначається щомісячно згідно акту виконаних робіт та тарифу, затвердженому розпорядженням голови Кіровоградської ОДА від 25 квітня 2000 року № 220-р.

Відповідно до п. 2.2 підставою для нарахування є підписаний уповноваженими представниками сторін акт про виконання робіт.

Відповідно до п. 2.3 замовник за виконані роботи оплачує кошти підрядчику пропорційно коштам, отриманим від населення за експлуатацію ліфтів, в 10 денний термін з дня отримання замовником відомості - рахунку розподілу коштів. Різниця між сумою фактично виконаних робіт по обслуговуванню та поточному ремонту і отриманими коштами від населення оплачується замовником за рахунок дотації ЖКГ, передбаченої в міському бюджеті.

Сторонами на виконання умов договору складені акти прийому виконаних робіт по поточному обслуговуванню ліфтів в період з грудня 2003 року по жовтень 2005 року, на загальну суму 49611 грн. 81 коп. Всі акти підписані представниками сторін і посвідчені печатками підприємств

Згідно з платіжних доручень відповідач за надані послуги розрахувався частково сплативши 43869 грн. 81 коп.

Залишок боргу, встановлений судами, становить 5742 грн., доказів погашення якого сторони не подали.

Відповідно до ст.ст. 837, 854 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціна після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться згідно з ст. 526 ЦК України.

Матеріали справи свідчать про те, що господарськими судами в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм законодавства при прийнятті рішення і постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30 травня 2007 року у справі № 15/426 залишити без змін, а касаційну скаргу Комунального підприємства "Господарник" –без задоволення.

Головуючий суддя                                                            О. Кот

судді:                                                            Т. Барицька

С. Шевчук