ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2008 р.

Справа № 6/325/08

за позовом

ТОВ СП "Нібулон", м.Миколаїв вул.Фалеївська, 9-б.

до відповідача

СДПІ ВПП у м. Миколаєві, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20.

про

Скасування рішення

Суддя                                                                                                     Ткаченко О.В

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Кравченко О.Б.

Від відповідача

Мезінов О.І., Ковяшова М.М.

Суть спору: 15.07.2008р. ДПІ у м. Миколаєві, згідно з підпунктом "б" підпункту 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", прийнято податкове повідомлення –рішення № 00010940/0, яким товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2008р. на суму 47808 грн.

Сума відшкодування зменшена внаслідок неправомірного застосування позивачем ставки 0% до операцій з транспортної обробки і перевалки зернових –супутніх послуг, які він надавав іншій особі при здійсненні експортних операцій.

За висновками податкової служби застосовувати 0% ставки до таких послуг можуть тільки особи, що здійснюють експортні операції.

Не погодившись з повідомленням –рішенням товариство звернулося з позовом про його скасування, посилаюсь на правильність застосування ним ставки оподаткування.

Відповідач позов не визнав з підстав, вказаних в рішенні і акті перевірки.

Розглянувши матеріали справи і заслухавши пояснення сторін, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Пункт 1.14 статті 1 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" визначає, що до супутніх послуг відносяться послуги, вартість яких включаються згідно з нормами митного законодавства в митну вартість товару, який експортується.

Операції з обробки і перевалки зернових, відповідно до ст.274 Митного кодексу України, включаються в митну вартість товарів, які вивозяться (експортуються) і віднесення цих послуг до супутніх, а також правильність визначення об’єкту і бази оподаткування, відповідачем не оспорюються.

Згідно з п.6.2 Закону ставка податку 0% застосовується при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг.

Отже даний пункт закону надає пільгу в оподаткуванні у вигляді ставки 0% в залежності не від суб’єкта оподаткування (на відміну, зокрема, від п.6.2.8), а від характеру здійсненої ним господарської операції.

Таким чином, оскільки операцію з надання супутніх послуг здійснено позивачем, то він правомірно застосував пільгову ставку.

Крім цього, сторонами надані судові рішення, що набрали чинності і прийняті як на користь податкової служби так і платника податку.

Даний факт свідчить про можливість неоднозначного тлумачення зазначеної норми.

Відповідно пп.4.4.1 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Проте відповідач, в порушення цієї норми, застосував ставку податку у 20% замість 0%, тобто прийняв рішення не на користь платника податку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Скасувати податкове повідомлення –рішення СДПІ ВПП у м. Миколаєві №00010940/0 від 15.07.2008р.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя