ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.09.2008

Справа №2-21/9097-2007А

09 вересня 2008 р. об 11 годині 30 хвилин Господарським судом Автономної республіки Крим у складі

Головуючого – судді Чонгової С.І.

при секретарі судового засідання Останіної В.С.

розглянута адміністративна справа № 2-21/9097-2007А

За позовом Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Бахчисарая», (98404, АР Крим, м. Бахчисарай, вул. Гагаріна, 6),

до відповідача Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі АР Крим, (98400, АР Крим, м. Бахчисарай, вул. Сімферопольська, 3),

про скасування податкових повідомлень – рішень.

У судовому засіданні приймали участь представники:

Позивач Пімшин С.М., юрисконсульт; д/п

відповідач Османов Е.Р., головний державний податковий інспектор, д/п

Суть спору: Бахчисарайське виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства звернулось до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі АР Крим про скасування податкових повідомлень–рішень № /0 від 28.03.2007 р., № 001102503/0 від 26.03.2007 р., № /0 від 26.03.2007 р., № /0 від 28.03.2007 р., № /0 від 12.04.2007 р., № /0 від 07.06.2007 р., № /0 від 07.06.2007 р., № /0 від 07.06.2007 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем застосовані штрафні санкції за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання зі сплати збору на геологорозвідувальні роботи, тоді як підприємством податкові зобов’язання сплачувались своєчасно. Водночас позивач зауважив, що податковий орган, не звертаючи уваги на призначення платежів в платіжних документах, зараховував платежі на погашення не поточних податкових зобов’язань, а податкового боргу, що виник раніше.

Згідно резолюції Голови Господарського суду АР Крим Луцяка М.І. у зв’язку із закінченням строку повноважень судді господарського суду Автономної Республіки Крим Мокрушина В.І., справу № 2-19/9097-2007А передано на розгляд судді господарського суду АР Крим Іщенко Г.М. з присвоєнням нового номеру 2-23/9097-2007А.

Ухвалою господарського суду Крим від 22.08.2007 р. справу прийнято до провадження суддею Господарського суду АР Крим Іщенко Г.М.

В судовому засіданні 02.10.2007 р. позивач уточнив позовні вимоги, просить скасувати податкові повідомлення–рішення Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі АР Крим № /0 від 07.06.2007 р., № /0 від 07.06.2007 р., № /0 від 07.06.2007 р.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що штрафні санкції застосовані до позивача за прострочення сплати узгоджених сум податкових зобов’язань.

В судовому засіданні 02.10.2007 року представником позивача подано заяву про заміну позивача - Бахчисарайського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на його правонаступника Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м. Бахчисарая».

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що згідно спірному податковому повідомленню–рішенню № /0 від 07.06.2007 р. сума штрафних санкцій має складати 36795,70 грн., згідно спірному податковому повідомленню–рішенню № /0 від 07.06.2007 р. сума штрафних санкцій повинна складати 2084,09 грн.

Представник відповідача зауважив, що суми штрафних санкцій у спірних податкових повідомленнях–рішеннях визначені правомірно, а саме 57908,59 грн. і 9106,15 грн.

Відповідно до частини 1 статті 81 Кодексу адміністративного судочинства України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 06.12.2007 р. провадження у справі зупинено у зв’язку з призначенням судово-економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 14.04.2008 р. змінено склад суду для розгляду справи № 2-23/9097-2007А, призначивши для цього суддю господарського суду АР Крим Чонгову Світлану Іллівну, справі привласнений номер № 2-21/9097-2007А.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 27.05.2008 р. справа № 2-21/9097-2007А прийнята до провадження суддею Чонговою С.І. і провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 09.09.2008 р. позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, згідно яким просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі АР Крим: № /0 від 07.06.2007 р. в частині застосування штрафних санкцій в сумі 36291,93 грн. і № /0 від 07.06.2007 р. в частині застосування штрафних санкцій в сумі 5336,05 грн.

Сторони відмовилися від послуг перекладача.

Відповідно до статті 130 Кодексу Адміністративного судочинства України перед початком слухання справи сторонам, які беруть участь у справі, були вручені пам’ятки про права та обов’язки.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення та заперечення представника позивача, відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з статтею 2 Закону України “Про судоустрій”, суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до частини 1 статті 6 цього ж Закону, усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору, можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб'єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, 07.06.2007 р. Державною податковою інспекцією у Бахчисарайському районі АР Крим проведена невиїзна документальна перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої складено акт перевірки № 112/15-02 від 07.06.2007 р.

Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” № 2181-Ш від 21.12.2000 р. з наступними змінами і доповненнями, що виразилося у порушенні граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

За вказані порушення до позивача на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 вищевказаного Закону України застосовані штрафні санкції залежно від порушених строків сплати , про що 07.06.2007 р. винесені спірні податкові повідомлення-рішення: № /0 в сумі 57908,59 грн. та № /0 в сумі 9106,15 грн.

Згідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт документальної перевірки, у якому згідно з пунктом 1.7 розділу 1 та пунктом 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб’єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 р. № 327, зазначено, що факти виявлених порушень податкового і валютного законодавства в акті документальної перевірки повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів та на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування факту виявлених порушень є підстави для визначення платнику податкових зобов’язань.

З акту перевірки та вказаних податкових повідомлень-рішень слідує, що вони застосовані наступним чином:

- податкове повідомлення-рішення № /0 в сумі 57908,59 грн. (50% від простроченої суми);

- податкове повідомлення-рішення № /0 в сумі 9106,15 грн. (20% від простроченої суми).

Відповідно до статті 11 Закону Україні „Про систему оподаткування” від 25.06.1991 року № 251-XII фінансові санкції за наслідками документальних перевірок та ревізій, які здійснюються органами державної податкової служби України та іншими уповноваженими державними органами, застосовуються у розмірах, передбачених законодавчими актами, чинними на день завершення таких перевірок або ревізій.

Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі норм підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-III.

Згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-III у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1-17.1.6 цього пункту, чи ні.

З аналізу цієї норми випливає, що застосування штрафних санкцій за затримку сплати сум узгодженого податкового зобов’язання можливе при наявності сплати суми податкового боргу.

З аналізу цієї норми випливає, що застосування штрафних санкцій за затримку сплати сум узгодженого податкового зобов’язання можливе при наявності сплати суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов’язання – зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Матеріалами справи підтверджено, що при дослідженні експертом податкових декларацій з податку на додану вартість № 1921 від 20.02.2006 р. за січень 2006 р. та № 3002 від 20.03.2006 р. за лютий 2006 р. сплачено підприємством 32410,00 грн., вилучено з каси підприємства 7397,00 грн., тобто усього (58508 - (32410+7397) = 18701 х 50 = 9350 грн. Або штрафні санкції 9350 + 739 + 5221 = 15310 грн. За період з 20.03.2006 р. по 20.04.2006 р. вилучено з каси підприємства грошові кошти у сумі 14339 грн., з урахуванням десяти відсотків штрафних санкцій 1014 грн. Сплачено підприємством 14339 грн., тобто, вилучено з каси підприємства 14339 грн., тобто, усього (57309 – 14339 = 42970 х 50% = 21485 грн.). Або штрафні санкції становлять 21485 + 1014 = 22499 грн. За даними розрахунків та регістрів податкового обліку підприємства штрафні санкції за вказаними деклараціями становлять 37809,00 грн.

Експертом встановлено, що загальна сума штрафних санкцій згідно спірному податковому повідомленню-рішенню № /0 від 07.06.2007 р. за несвоєчасне погашення податкового зобов’язання з податку на додану вартість становить 21616,66 грн.

Таким чином, дослідив платіжні доручення, суд встановив, що відповідачу слід було застосувати до позивача штрафні санкції в сумі 21616,66 грн., а ні в сумі 57908,59 грн., як вказано у спірному податковому повідомленні-рішенні № /0 від 07.06.2007 р., що є підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 36291,93 грн.

Що стосується спірного податкового повідомлення-рішення № /0 від 07.06.2007 р., відповідачем надані суду документальні докази, які підтверджують факт часткової затримки сплати позивачем суми узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість, тому застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 3770,10 грн. згідно спірному податковому повідомленню-рішенню № /0 від 07.06.2007 р. правомірно, що також знайшло свої підтвердження та було встановлено судово-економічною експертизою.

Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі АР Крим № /0 від 07.06.2007 р. підлягає скасування в частині застосування штрафних санкцій в сумі 5336,05 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з статтею 2 Закону України «Про судоустрій», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

Таким чином, позовні вимоги Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Бахчисарая» підлягають задоволенню.

Із матеріалів справи убачається, що позивач згідно платіжним дорученням № 33 від 01.02.2008 р. та № 23 від 14.02.2008 р. здійснив оплату за проведення судово-економічної експертизи в розмірі 5670,00 грн. (том 1, аркуш справи 140).

Отже, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 2,11 грн. - судовий збір, та в розмірі 5670,00 грн. - за проведення судово-економічної експертизи на підставі частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Державного бюджету України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 09 вересня 2008 року. У повному обсязі постанову складено 23 вересня 2008 р.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 11, 12, 70, 79, 82, 86, пунктом 4 статті 92, статтями 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі АР Крим № /0 від 07.06.2007 р. в частині застосування штрафних санкцій в сумі 36291,93 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі АР Крим № /0 від 07.06.2007 р. в частині застосування штрафних санкцій в сумі 5336,05 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно–каналізаційного господарства м. Бахчисарая» (м. Бахчисарай, вул.. Гагаріна, 6; ЗКПО 05450357, р/р 260069384, МФО 324021, в БЦО КРД АППБ «Аваль» м. Сімферополь, інші банківські рахунки не відомі) судовий збір в сумі 2,11 грн. та витрати, пов’язані з проведенням судово-економічної експертизи в сумі 5670,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 185-187 Кодексу Адміністративного судочинства України протягом 10 днів з дня її проголошення або з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова С.І.