ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.08 р.                     Справа № 16/99

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур,

При секретарі Муравйовій М.В. , розглянувши матеріали справи

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго”, м.Київ, в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго”, м.Світлодарськ, Донецька обл.

до відповідача: Приватного підприємства “Сігнал”, м.Дебальцеве, Донецька обл.

про стягнення заборгованості в сумі 5330,87 грн.

За участю

представників сторін :

від позивача: Ватулін С.М. –по дов.

від відповідача: П`яних О.М. по дов.

В С Т А Н О В И В: в судовому засідання оголошено перерву згідно ст.77 ГПК України до 02.07.2008р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.05.08р. порушено провадження по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго”, м.Київ, в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго”, м.Світлодарськ, Донецька обл., до Приватного підприємства “Сігнал”, м.Дебальцеве, Донецька обл., про стягнення заборгованості в сумі 5330,87 грн., з яких : 1 386 грн. 75 коп. – борг , 99 грн.- індекс інфляції , 10 грн. 12 коп. - 3 % річних , 66 грн.6 коп. - пеня 3 768 грн. 40 коп. – штраф . Судом визнано обов`язковою явку у судове засідання представників сторін, сторони у справі зобов`язані надати докази та документи, необхідні для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не було надано ,на підставі чого справу було розглянуто без застосування зазначених засобів . Крім цього, роз’яснено вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те , що відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання , а саме не оплатив надані послуги з оренди, з приводу чого утворився борг та були нараховані штрафні санкції .

Згідно ч.4. ст. 22 ГПК України - позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову , збільшити розмір позовних вимог та умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках , передбачених ст. 5 цього Кодексу в цій частині , відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Позивачем в судовому засіданні в порядку ст. 22 ГПК було надано уточнений розрахунок заявлених вимог від 26.06.2008р., згідно з яким він просить стягнути : 1 386 грн. 75 коп. – борг , 137 грн. 35коп.- індекс інфляції , 11 грн. 54 коп. - 3 % річних , 78 грн.09 коп. - пеня , 4 345 грн. 81 коп. – штраф , всього 5 959 грн. 54 коп.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, зазначає , що він не користувався орендованим приміщенням через обставини , за які він не відповідає ( перевезення пасажирів послугами іншого перевізника з-за чого зазначені в договорі бокси не використовувались) . З приводу зазначеного він посилається на норми п.6 ст. 762 ЦК України та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі ( відзив від 26.06.2008р.) .

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача , суд встановив:

Між позивачем та відповідачем укладено договір оренди № 499 від 03.03.2007 року, підписаний обома сторонами.

Договір укладено без протоколу розбіжностей з додатком № 1.1.

За правовою природою зазначений договір є договором найма ( оренди ) .

Глава 58 Цивільного кодексу України регулює питання щодо найму (оренди). За договором оренди наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Істотними умовами вказаного договору законодавець передбачив предмет договору, плату за користування майном і строк дії договору. Договор оренди, на який посилається позивач, є укладений відповідно до норм Закону.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди № 499 від 03.03.2007 року орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування з метою використання для стоянки автобусів, які виконують перевезення персоналу Вуглегірсьої ТЕС з місця роботи до місця проживання і зворотно, окреме, індивідуально визначене нерухоме майно: бокс № 1 (інв. № 16893, площа –400 кв.м.), розташоване за адресою: 84792, Донецька обл., м. Світлодарськ, вул. Енергетиків, 103, що знаходиться на балансі орендодавця. Даний факт підтверджується актом приймання –передачі від 02.04.2007 року.

Пункт 2.1. договору оренди передбачає, що договір оренди набуває чинності після підписання сторонами акта приймання передачі об’єкта оренди.

Акт приймання –передачі об’єкта оренди від 02.04.2007 року згідно з договором № 499 від 03.03.2007 року підписаний сторонами 02.04.2007 року.

Відповідно до п. 11.1. договору оренди строк дії цього Договору складає одинадцять календарних місяців з дати прийняття об’єкта оренди за актом передачі –приймання, а в частині зобов’язань до повного їх виконання.

Згідно з п.п. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму та вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 797 Цивільного кодексу України плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно п. 3.2 договору № 499 від 03.03.2007р. плата за оренду складає 471 грн. 05 коп. на місяць .

Оренди орендний платіж вноситься в грошовій формі шляхом передплати, у розмірі 100 % суми орендного платежу орендарем на рахунок орендодавця не пізніше останнього числа місяця, що передує розрахунковому (п. 3.3. , п.4.1.2. договору) .

Всупереч наведених приписів Закону, відповідач порушував взяті на себе за договором обов’язки щодо сплати орендної плати, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем та листом від 11.01.2008 року № 381, що був направлений та отриманий ПП „Сігнал”.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень. Будь –яких інших обставин відповідач з приводу невиконаних умов договору не довів.

Керуючись п. 11.3. договору оренди від 03.03.2007 року позивачем на адресу ПП „Сігнал” було надіслано листа № 381 від 11.01.2008 року „про розірвання договору оренди”, в якому позивач вказує, що у зв’язку з тим, що відповідач систематично порушує вимоги п. 3.3. та керуючись передбаченими умовами п. 11.3. вищевказаного договору –договір № 499 від 03.03.2007 року вважається автоматично розірваним, у зв’язку з чим представнику ПП „Сігнал” необхідно прибути для підписання акту приймання –передачі. На адресу позивача відповідь на лист не надходила та представник не з’явився. З приводу зазначеного позивач ( орендатор) вимушений був звернутися до суду .

Рішенням суду від 30.04.1008р. ( по справі 24/49 пн) було зобов’язано Приватне підприємство „Сігнал” м. Дебальцеве повернути структурному підрозділу Вуглегірської теплової електричної станції Відкритого акціонерного товариства „Центренерго” об’єкт оренди: бокс № 1(інв. № 16893, площа 400 кв.м.), розташований за адресою: 84792, Донецька область, м. Світлодарськ, вул. Енергетиків, 103 та підписати акт приймання –передачі за договором № 499 від 03.03.2007 року.

Факти встановлені рішеннями суду не потребують доказуванню в порядку ст.35 ГПК України .

В судовому засіданні 26.06.2008р. позивач зазначив , що відповідачем тільки 20.05.2008р. були здані згідно з актом приймання-передачі об`єкти оренди .

Згідно з п.10.10. договору у випадку дострокового розірвання договору оренди з причини повторного нецільового використання об`акта оренди , п.10.7,систематичних порушень умов договору орендарем , загибелі об`єкта оренди, п.10.5 , орендар сплачує орендний платіж за весь час , що залишився до закінчення строку цього договору .

Позовні вимоги обумовлені позивачем невиконанням вимог договору стосовно оплати за грудень 2007 –лютий 2008 року ( включно) .

Як встановлено в судовому засіданні відповідачем не сплачена орендна плата за грудень 2007 –лютий 2008 року ( включно) в сумі 1 386 грн. 75 коп. , а саме : за грудень 2007 року - в сумі 444 грн. 65 коп. ( часткова сплата в сумі 26 грн. 40 коп.) , за січень 2008 р.- 471 грн. 05 коп. , за лютий 2008 року - 471 грн. 05 коп.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу зі сплати орендної плати за період грудень 2007 –лютий 2008 року ( включно) в розмірі 1 386 грн. 75 коп. підлягають задоволенню.

Окрім того , позивач просить стягнути з відповідача за порушення строків оплати 137 грн. 35коп.- індекс інфляції , 11 грн. 54 коп. - 3 % річних ( уточнений розрахунок в порядку ст.22 НПК України) .

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначений розрахунок позивача , суд знаходить обґрунтованим та арифметично вірним , з приводу чого ці вимоги підлягають задоволенню .

Як визначено положеннями ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, одним з правових наслідків порушення зобов’язання є сплата неустойки.

З приводу зазначено позивач просить стягнути з відповідача пеню згідно з нормами п.10.4 договору в сумі 78 грн. 09 коп. ( уточнений розрахунок в порядку ст. 22 ГПК України ) .

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання ( за умовами передбаченими договором). Пеня ( штраф) є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” від 22.11.1996р. на винну сторону у випадку порушення строків платежу в разі не оплати товару в узгоджені строки нараховується пеня від суми прострочення платежу , яка не може перевищувати подвійної ставки НБУ , що діяла у період , за який стягується заборгованість .

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Таким чином, законодавчо обмежений строк, протягом якого може нараховуватись пеня за порушення договірних зобов’язань.

Зазначений розрахунок позивача , суд знаходить обґрунтованим та арифметично вірним , з приводу чого ці вимоги підлягають задоволенню .

Посилання відповідача про необґрунтованість нарахування штрафних санкцій з-за ненастання строку оплати по зазначеним послугам оренди , суд не приймає , так як суд вважає, що строк виконання зобов`язання настав згідно з вимогами п. .3, п.4.1.2 . договору -в розмірі 100 % суми орендного платежу орендарем на рахунок орендодавця не пізніше останнього числа місяця, що передує розрахунковому . То б то вимога щодо нарахування штрафних санкцій є обґрунтованою .

Також, позивач просить стягнути з відповідача штраф згідно з п.10.8. договору у розмірі подвійного місячного орендного платежу за кожний місяць прострочення в сумі 4 345 грн. 81 коп. ( уточнений розрахунок в порядку ст.22 ГПК України) .

Зазначені вимоги позивача суд знаходить необгрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню на підставі викладеного .

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання ( за умовами передбаченими договором). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

А в даному випадку позивачем в порушення норм Закону ( ст. 549 ЦК України) був нарахований штраф ( неустойка) не в відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання , а в розмірі подвійного місячного орендного платежу за кожний місяць прострочення ,що протиречить нормам зазначеної статті.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов’язань підтверджений матеріалами справи, не спростований відповідачем.

Позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Стаття 49 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 546,549, 611, 764 Цивільного кодексу України, 180, 193, 230, 232, 284, 343 Господарського кодексу України і керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 4№, 4І, 4і, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго”, м.Київ, в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго”, м.Світлодарськ, Донецька обл., до Приватного підприємства “Сігнал”, м.Дебальцеве, Донецька обл., про стягнення заборгованості в сумі 5 959 грн. 54 коп. , з яких : 1 386 грн. 75 коп. – борг , 137 грн. 35коп.- індекс інфляції , 11 грн. 54 коп. - 3 % річних , 78 грн.09 коп. - пеня , 4 345 грн. 81 коп. – штраф , задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства “Сігнал”, м.Дебальцеве на користь Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго”, м.Київ, в особі структурного підрозділу Вуглегірської ТЕС Відкритого акціонерного товариства “Державна енергогенеруюча компанія “Центренерго”, м.Світлодарськ, Донецька обл- 1 386 грн. 75 коп. – борг , 137 грн. 35коп.- індекс інфляції , 11 грн. 54 коп. - 3 % річних , 78 грн.09 коп. - пеня , 73 грн.23 коп. державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 87 грн. 74 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення підписане 02.07.2008р.

Суддя

Надруковано 3 прим.

1 прим. – у справу

2 прим. – сторонам

Виконавець – Подолян О.О.