ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.04.08р.

Справа № 22/156-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжметал Холдінг", м. Київ

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 9 706 грн. 68 коп.

Суддя Пуппо Л.Д.

Представники:

Від позивача: Сторожук Ю.М., дов. б/н від 09.01.08

Від відповідача : Селяков О.В., дов №62 від 01.01.08

СУТЬ СПРАВИ

Позивач просить стягнути з відповідача 9706 грн. 68 коп. шкоди від недостачі прокату чорного металу за залізничною накладною №47350295.

Відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності.

ВСТАНОВЛЕНО

Згідно вказаній накладній на адресу позивача від ВАТ „Запоріжсталь” у вагоні 66749565 прибув прокат чорних металу за вагою і навантаженням останнього, вказавши масу нетто 65500 кг.

За положеннями статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача ... під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами..., які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

У доповнення до акту загальної форми № 62 станції Кривий Ріг Західний та Червоний Шахтар №19 від 21.08.08 щодо розірвання пакувальних стрічок на станції Червоний Шахтар при комісійному зважуванні у вагоні у порівнянні з масою, вказаною відправником в накладній, прокату чорного металу виявлено на 2950 кг менше. Виявлено, що над 7 люком по ходу потяга в пачці другого ярусу порушені пакувальні стрічки, зірвана упаковка, є доступ до вантажу. Двері, люки щільно зачинені ті щільно укручені. Зазначені дані зафіксовані в комерційному акті № БИ 397374 від 22.08.07, який складений у згідності з Правилами складання актів.

З огляду на викладене вбачається, що недостача у спірному вагоні виникла при транспортуванні, оскільки до перевезення вантаж прийнятий залізницею без зауважень, а до одержувача від надійшов з ознаками доступу до нього і недостачею, тому відповідальність за недостачу повинна бути покладена на відповідача.

Проте суд вважає, що у задоволенні вимог відносно залізниці повинно бути відмовлено, виходячи з наступного:

відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Позовна давність для позовів до залізниць встановлена, зокрема, статтею 136 Статуту залізниць України, якою передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Цивільний кодекс України, який є основним актом цивільного законодавства, регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У тому числі цей Кодекс поширюється на господарські відносини, що мають вказані ознаки.

Частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, який набрав чинності одночасно з Цивільним кодексом України, та норми якого у регулюванні майнових відносин суб’єктів господарювання є спеціальними по відношенню до норм Цивільного кодексу України.

Це стосується і положень про позовну давність.

Частиною першою статті 223 Господарського кодексу України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний і скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 315 Господарського кодексу України для пред’явлення заявником до перевізника позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Такої ж тривалості установлено строк для подання позовів до залізниць, зокрема, статтею 136 Статуту залізниць України передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відтак, з огляду на положення статей 134, 136 Статуту залізниць України, вказаний термін позовної давності у даній справі пов’язаний з днем настання подій, що є підставою для подання позову, а саме, з днем видачі вантажу та виявлення при цьому його недостачі, засвідченої комерційними актами.

Звертаючись до суду з даним позовом 19 березня 2008 року про стягнення грошових коштів за документами, складеними в серпні 2007 року, позивач цей строк пропустив.

Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позивач не клопотав про відновлення пропущеного строку, не подав докази наявності поважних причин пропущення позовної давності.

Керуючись статтею 267 Цивільного кодексу України, статтею 223, частиною 4 статті 315 Господарського кодексу України, статтями 134,136 Статуту залізниць України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В позові відмовити.

Суддя Л.Д.Пуппо