ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2008 р.

№ 11/2561

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –Куща К.Ф.,

відповідача –Кучеренка О.П.,

розглянувши касаційну скаргу Національного банку України в особі Фабрики банкнотного паперу НБУ на рішення господарського суду Житомирської області від 22 січня 2008 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 25 березня 2008 року у справі за позовом АТЗТ фірми "Релеекспорт" до Національного банку України в особі Фабрики банкнотного паперу НБУ про стягнення 227221, 05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 227221, 05 грн., з яких 159419, 85 грн. основної заборгованості, 10272, 75 грн. пені, 7766, 66 грн. інфляційних, 1926, 14 грн. 3% річних, 47825, 95 грн. не повернутого забезпечення виконання договору.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22 січня 2008 року (суддя Маріщенко Л.О.) позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача 159419, 85 грн. основного боргу, 7776, 66 грн. інфляційних, 10272, 75 грн. пені, 1926, 14 грн. 3% річних, 47825, 95 грн. забезпечення виконання договору, судові витрати.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 25 березня 2008 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, Національний банк України в особі Фабрики банкнотного паперу НБУ просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог Закону України Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" за замовленням Фабрики банкнотного паперу НБУ було проведено відкриті торги на закупівлю передач механічних, учасником яких було акціонерне товариство закритого типу фірма "Релеекспорт".

За результатами вказаних відкритих торгів, 19 січня 2007 року між Національним банком України в особі директора Фабрики банкнотного паперу НБУ Іщенка В.В., який діє на підставі довіреності та акціонерним товариством закритого типу фірмою "Релеекспорт" було укладено договір №4фт2006, відповідно до умов якого постачальник здійснює на умовах DDP Малин (згідно правил Інкотермс - 2000) поставку замовнику передачі механічні, згідно додатку №1. Поставка товару здійснюється на склад покупця за адресою: Житомирська область, м.Малин, вул.Приходька, 62, силами і засобами постачальника за власний рахунок.

Відповідно до пункту 2.1 договору поставка товару здійснюється протягом 90 днів від дати підписання договору уповноваженими представниками сторін.

Згідно пункту 3.1 укладеного договору загальна вартість товару за договором становить 318839,70 грн.

Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що вартість (ціна) товару за даним договором є незмінною і перегляду сторонами не підлягає.

Пунктами 4.1 та 4.2 укладеного договору сторони визначили, що покупець протягом 10 робочих днів з дати отримання підписаного уповноваженими особами сторін цього договору, перераховує на користь постачальника аванс у розмірі 50% від вартості договору, що складає 159419,85 грн., а остаточний розрахунок у розмірі 50% вартості договору, що складає 159419,85 грн. проводиться протягом 10 днів від дати приймання продукції на підставі рахунку-фактури та накладної, підписаної обома сторонами.

У відповідності до пункту 11.1 забезпечення виконання договору повертається протягом 10 робочих днів після повного виконання постачальником своїх зобов'язань (поставки товару в повному обсязі) за цим договором на підставі відповідного акта, підписаного уповноваженими представниками сторін.

Згідно позицій 7-10 додатку №1 до вказаного договору постачальник мав поставити покупцю наступну продукцію:

редуктор HDP 60 2 17.3 LP LR VP В 3 (аналог ПРМ ЗК225Р пер.чис. 66.648);

редуктор HDP 60 3 22.7 LP LR VP В 3 (аналог ПРМ ЗК180Р пер.чис. 66.680);

редуктор HDP 70 3 63.7 LP LR VP В 3 (аналог ПРМ 2К140Р пер.чис. 22.75);

редуктор HDP 80 3 64.8 LP LR VP В 3 (аналог ПРМ 2К140Р пер.чис. 16.448).

Листом №340 від 16.04.2007 року позивач повідомив Фабрику банкнотного паперу НБУ про те, що в специфікації № 1 до договору №4фт2006 від 19.01.2007 року з поз.7 по поз. 10 мала місце друкарська помилка в найменуванні товару, а тому відповідність аналогів до товару, що поставляється є наступною:

-          редуктор HDP 60 2 17.3 LP LR VP В 3 (аналог ПРМ 2К140Р пер.чис. 16.448);

-          редуктор HDP 60 3 22.7 LP LR VP В 3 (аналог ПРМ 2К140Р пер.чис. 22.75);

-          редуктор HDP 70 3 63.7 LP LR VP В 3 (аналог ПРМ ЗК180Р пер.чис. 66.680);

-          редуктор HDP 80 3 64.8 LP LR VP В 3 (аналог ПРМ ЗК225Р пер.чис. 66.648).

Як правильно встановлено судами, на виконання вимог укладеного договору позивач передав, а відповідач отримав, зокрема:

-          редуктор HDP 60 2 17.3 LP LR VP В 3;

-          редуктор HDP 60 3 22.7 LP LR VP В 3;

-          редуктор HDP 70 3 63.7 LP LR VP В 3;

-          редуктор HDP 80 3 64.8 LP LR VP В 3.

Враховуючи той факт, що позивачем на адресу відповідача був поставлений товар у кількості та асортименті, передбаченому договором №4фт2006 від 19 січня 2007 року, за який відповідач розрахувався не в повному обсязі, на підставі чого рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнено основний борг в сумі 159419, 85 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Як правильно встановлено судами при розгляді справи, пунктом 8.3 укладеного сторонами договору, у разі затримки платежів, строки яких обумовлені в договорі, покупець сплачує постачальнику, на його вимогу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, правильно стягнув з відповідача пеню в розмірі 10272,75 грн., 7776,66 грн. збитків від інфляції за час прострочення платежу та 1926,14 грн. 3% річних.

Крім того, відповідно до п.11.1 укладеного договору, відповідач зобов’язаний повернути забезпечення виконання зобов’язання, що відповідно до виписки банку складає 47 825, 95 грн.

За таких обставин, судові рішення відповідають вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Житомирської області від 22 січня 2008 року та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 25 березня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу Національного банку України в особі Фабрики банкнотного паперу НБУ –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко