ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 43/293

29.05.08

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство

"Компанія ДіСі"

до Міністерства оборони України

про спонукання забезпечити належне приймання продукції та належне оформлення

документів

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від позивача Гайдар С.А. –предст. за дов.,

від відповідача Гордієнко В.І. –предст. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про спонукання Міністерства оборони України забезпечити належне приймання продукції та належне оформлення документів на виконання умов Договору від 04.05.2007 року № 251/4/3/07/77.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.08 порушено провадження у справі № 43/293 та призначено її розгляд на 24.04.08.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що Позивач поставив продукцію частково, внаслідок чого Відповідач прийняв та оплатив фактично поставлену продукцію, тим самим виконав договірні зобов’язання.

У зв’язку з необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено.

Судом у відповідності до ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши надані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.07 між ТОВ «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі»(далі –Позивач) та Міністерством оборони України (далі –Відповідач) було укладено договір від № 251/4/3/07/77 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (надалі –Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Позивач зобов’язується поставити речове майно для потреб Відповідача (надалі –продукція), а Відповідач забезпечити приймання та оплату продукції.

Відповідно до Рознарядки Відповідача, що є додатком до Договору, Позивач повинен здійснити поставку черевиків хромових з високими берцями клеє-прошивного методу кріплення з подвійним прошиттям (надалі –продукція) у кількості 25 000 пар, в тому числі на адресу:

військової частини А2788 в кількості 14 000 пар: 5 000 –у ІІ кварталі, 9 000 –у ІV кварталі 2007;

військової частини А 0978 в кількості 6 000 пар –у ІV кварталі 2007;

військової частини А 0936 в кількості 5 000 пар –у ІV кварталі 2007.

У відповідності з п. 5.2.1 Договору, Відповідач зобов’язаний забезпечити приймання продукції.

Згідно з п. 4.4 зазначеного Договору розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 10 банківських днів з дати надання Постачальником (Позивачем) Замовнику (Відповідачу) відповідних документів, що підтверджують факт постачання продукції.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини, що відповідно до законодавства можуть бути підтвердженими певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування

Як вбачається з пояснень повноважного представника позивача, відповідач, в порушення вимог закону та умов договору, не виконав належним чином свої договірні зобов’язання щодо належного прийняття продукції, своєчасно поставленої позивачем, а також несвоєчасно здійснював оплату поставленої продукції, що підтверджується наступними обставинами.

Позивач, на виконання умов Договору, своєчасно та належним чином здійснив поставку продукції відповідної якості, належної до постачання у ІІ кварталі 2007, яка була прийнята відповідачем 27.06.07 (Акт приймального контролю якості від 27.06.07 № 14 та накладна від 27.06.07 № 1743). Але Відповідач, в порушення п. 4.4 Договору, здійснив оплату поставленої продукції з простроченням на 102 дні 23.10.07 (платіжне доручення від 23.10.07 № U184179),

Позивач належним чином підготував до поставки відповідну партію продукції у передбаченій Договором кількості, належну до постачання у ІV кварталі 2007, повідомив Відповідача та одержувача Відповідача (в/ч А0936, в/ч А 0978 та в/ч А2788) про готовність продукції в кількості 5 000 пар, 6 000 пар та 9 000 пар відповідно, до постачання (листи від 01.11.07 №№ 327, 328 та листи від 25.11.07 №№ 341, 342, 343 відповідно).

Але продукція була прийнята частково, оскільки, в порушення умов Договору без надання пояснень одержувачем Замовника (Відповідача) в/ч А2788 не було здійснено приймання партії продукції у кількості 9 000 пар. Надання продукції на приймання підтверджується товарно-транспортною накладною БЗС № 742891 від 14.12.07.

Позивач вдруге, листами від 27.12.07 №№ 277, 278, звернувся до Відповідача та одержувача Відповідача з повторним проханням здійснити належне приймання продукції.

Але Відповідач повторно, без надання будь-яких письмових пояснень, не прийняв поставлену позивачем партію продукції у кількості 9 000 пар в повному обсязі. Відповідачем було здійснене часткове приймання продукції а саме:

28.12.07 у кількості 1 500 пар (Акт приймального контролю якості від 28.12.07 № 35 та накладна від 28.12.07 № 3366). Факт відвантаження Позивачем передбаченої Договором кількості продукції (9 000 пар) підтверджується товарно-транспортною накладною від 28.12.07 № 163521.

29.12.07 –100 пар продукції (Акт приймального контролю якості від 29.12.07 № 36 та накладна від 29.12.07 № 3429). Факт відвантаження Позивачем передбаченої Договором кількості продукції (7 500 пар) підтверджується товарно-транспортною накладною від 29.12.07 № 163528.

Відповідач необґрунтовано не прийняв продукцію у кількості 7 400 пар, незважаючи на те, що вона була виготовлена відповідно до умов Договору, що підтверджується актом приймального контролю якості від 12.12.07 № 38, складеним представником Замовника (Відповідача) під час перевірки якості продукції перед запланованим постачанням. Крім того, зазначений акт свідчить, що Відповідачу було відомо про фактичну наявність зазначеної продукції на складі Позивача та її готовність до відвантаження до 15.12.07, терміну постачання продукції зазначеного у специфікації.

Оплату прийнятої продукції у кількості 1 600 пар позивач несвоєчасно здійснив 26.02.08 (платіжні доручення від 26.02.08 № U20436 та № U20425).

Відповідач у відзиві на позов посилався на те, що відповідно до п.13.1 Договору, сторони домовились, що у разі порушення Постачальником термінів та строків, які визначені у специфікації та рознарядці, Замовник в односторонньому порядку має право відмовитись від прийняття подальшого виконання зобов’язань Постачальником за цим Договором.

Стаття 7 ГК України встановлює, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з частиною третьою статті 214 Цивільного кодексу України, відмова від правочину, вчиняється в такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

Договір між сторонами було укладено у письмовій, таким чином, відмова від прийняття подальшого виконання зобов’язань Постачальника за цим Договором, також мала бути вчиненою в письмовій формі.

Відповідач не вчинив дій, які були б свідченням укладання або наміру укласти між сторонами письмову угоду про відмову. Крім того, 28-29.12.07 (після кінцевого терміну постачання продукції) Відповідачем було здійснене часткове приймання продукції.

Повноважний представник відповідача у відзиві також зазначив, що Міністерство оборони України не може прийняти та оплатити продукцію, оскільки, термін дії Договору закінчився 31.12.07, тобто у минулому бюджетному періоді. Однак, це не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання.

У відповідності з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України, встановлено, що Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які підтверджують вжиття ним заходів, необхідних для належного виконання взятих на себе зобов’язань та направлених на недопущення господарського правопорушення, дотримання ним порядку вирішення спорів в порядку п. 11.1 договору, а саме всі спори, які можуть виникнути стосовно цього договору сторони будуть прагнути вирішити шляхом взаємної згоди, суд вважає дії відповідача протиправними.

В свою чергу, позивач надав суду докази, які підтверджують вжиття усіх залежних від нього заходів для належного виконання договірних зобов’язань та свідчать про винність та протиправність дій відповідача.

Таким чином, позивач довів, що прострочення зобов’язання за договором сталося не з його вини, оскільки, він доклав всіх зусиль для належного виконання, що виключає можливість його відповідальності.

Відповідачем не було надано суду належних доказів на спростування обставин повідомлених позивачем.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини другої зазначеної статті, способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: примусове виконання обов’язку в натурі.

Отже, наявні в матеріалах справи документи свідчать про обґрунтованість вимог Позивача, а тому позові вимоги підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги те, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача, витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов’язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, р/р 3192 в ОПЕРУ ДКУ м. Києва, МФО 820172, ) прийняти від товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі»(02160, м. Київ, пр-т Возз’єднання, 1, , р/р 0121 у Київській філії «Київ-сіті»Приватбанку, МФО 380775) продукцію - черевики хромові, відповідно умов договору поставки від 04.05.07 № 251/4/3/07/77, належним чином оформити документи, необхідні для здійснення розрахунків, а саме: Акт приймального контролю якості продукції та видаткову накладну Постачальника.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, р/р 3192 в ОПЕРУ ДКУ м. Києва, МФО 820172, , або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі»(02160, м. Київ, пр-т Возз’єднання, 1, , р/р 0121 у Київській філії «Київ-сіті»Приватбанку, МФО 380775) 170, 00 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя М.В.Пасько