СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12"
червня 2008 р.

18:30

Справа
№  7/45/08

м. Миколаїв

За
позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача: Державної
податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва, 54030, м.Миколаїв,
вул.Потьомкінська, 24

третя
особа без самостійних вимог:
Державна податкова адміністрація в Миколаївській області, 54009, м.Миколаїв,
вул.Лягіна, 6

про: скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.09.2007 року № /0 в повному обсязі.

Суддя
-Семенчук Н.О.

Секретар
судового засідання Дзюба Ю.Ф.

Представники:

Від
позивача: ОСОБА_2 , дов. № 2170 від 22.10.2007 р.

Від
відповідача: Чаричанський П.О., дов № 5/9/10-011 від 08.01.2008 р.

Орлик О.М., дов. № 1324/9/10-115 від
22.04.2008 р.

Чепіжко А.В., дов., № 902/9/10-011 від
18.02.2008 р.

Від 3-ої особи:  Щедров Є.В., дов. 295/10/10-115 від
11.02.2008 р.

Суть
спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами (уточнення
позовних вимог  від 10.04.2008 року) про
скасування податкового повідомлення -рішення від 08.01.2008 року №/2
.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що перевірка проведена незаконно та незаконно нараховані
суми податкових  зобовязань.

Відповідач проти позову заперечує з тих
підстав, що перевірку здійснено правомірно, оскаржуване податкове повідомлення
- рішення є обгрунтованим та не суперечить діючому законодавству.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд -

встановив:

Державна
податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва здійснила виїзну
позапланову документальну перевірку субєкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1. з питань дотримання вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2004р. по 30.06.2007р, за результатами якої складено акт №
343/17-107/ від  29.08.2007р.

В
висновках акту перевірки зазначено, що СПД ОСОБА_1. на порушення п.п. 3.1.1. п.
3.1. ст. 3, п.п. 4.2.1. п. 4.2 ст.4, п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України від
22.05.2003 р. №889 -4   «Про податок з
доходів фізичних осіб” не утримував та не перераховував податок з доходів
фізичних осіб з заробітної плати за період липень 2004 -липень 2007 найманим
працівникам  які  працювали згідно наданих довідок про трудові
відносини фізичної особи з платником єдиного податку, як за основним місцем
роботи.

На підставі
акту перевірки ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва прийняла податкове
повідомлення -рішення від 21.09.2007р. № /0, яким визначила СПД
ОСОБА_1. суму податкового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних
осіб у сумі 24394,89 грн.

СПД
ОСОБА_1. не погодився з повідомленням-рішенням № /0 від 21.09.2007р.
та оскаржив його в адміністративному порядку.

26.12.2007
р. Державна податкова адміністрація у Миколаївській області рішенням про
результати розгляду скарги

-          скаргу СПД ОСОБА_1. задоволено
частково;

-          податкове повідомлення -рішення ДПУ у
Центральному районі м. Миколаєва від
21.09.2007 р. № 0/0 та рішення цієї інспекції від 16.11.2007
р. № 42193/Т/25-000 про результати розгляду первинної скарги скасовано в
частині донарахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 7371,63 грн.
та  застосування штрафної санкції на суму
14743,25 грн. В іншій частині податкове повідомлення -рішення ДПУ у
Центральному районі м. Миколаєва від 21.09.2007 р. № /0 та рішення
цієї інспекції від 16.11.2007 р. № 42193/Т/25 -000 про результати розгляду
первинної скарги залишено в силі.

За
результатами розгляду скарги позивачу надіслано податкове повідомлення -рішення
від 08.01.2008 р. № 019217100/2,яким СПД ОСОБА_1. визначено суму податкового
зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб у сумі 2280 грн., з
яких за основним платежем -760 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями -1520
грн.

Позивач
не погоджується з оскаржуваним рішенням та звернувся до  господарського суду з позовними вимогами про
скасування податкового повідомлення - рішення № /2 від 08.01.2008 р.

Позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно
п.п.3.1.1 п.3.1. ст.3  Закону України “
Про податок з доходів фізичних осіб “
від  22.05.2003 р. № 889-4 (далі
ЗУ № 889) обєктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний
дохід.

Підпунктом
4.2.1. п.4.2. ст..4 ЗУ № 889 визначено, що до складу загального місячного
оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші
виплати та винагороди,  нараховані  (виплачені) платнику податку відповідно до
умов трудового або цивільно-правового договору.

Згідно
п.п. 8.1.1. п. 8.1 ст. 8 ЗУ № 889 податковий агент, який нараховує
(виплачує)  оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті
7 цього Закону.

Так,
на сторінці 5  рішення ДПА у
Миколаївській області “Про результати розгляду скарги” від  26.12.2007 р. № 3544/10/25 -014 зазначено, що
нарахування податку з доходів фізичних осіб, визначено податковим органом за
1-2 квартали 2007 року на підставі пояснень найманих працівників , які
були з ОСОБА_1. у трудових відносинах, то у даному випадку сума донарахування
податку з доходів фізичних осіб повинна складати 760,00 грн., та слід
застосувати штрафні санкції у сумі 1520,00 грн.

Вказано,
що при розгляді скарги враховані дані табелів
використання робочого часу, які були подані скаржником до ДПУ у  Центральному районі м. Миколаєва листом від
04.09.2007 р. №10, а також дані податкових розрахунків сум доходу,
перерахованого ( сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них
доходу ( форма № 1 ДФ) та даних картки особового рахунку.

Так,
п. 2 розділу ІІ «Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо
дотримання податкового та валютного законодавства суб»єктами підприємницької
діяльності -фізичними особами»затвердженого Наказом  Державної податкової адміністрації України
від 11.06.2008 року № 326 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 року за № 803/9402 (далі
порядок № 326) визначено, за кожним відображеним в акті фактом порушення
податкового, валютного законодавства необхідно висвітлити показники, які
відображаються платником податків у податковій звітності та фактичні показники,
виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів обліку платника
податків у розрізі періодів. У разі виявлення розбіжностей чітко викласти
зміст порушення з посиланням на конкретні пункти та статті нормативно -правових
актів, що порушенні платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік)
фінансово - господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення
здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків та,
за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи щодо встановлених порушень.

Тобто
законодавець не визначив можливості базувати висновки за результатами перевірок
на підставі пояснень осіб, які працюють у суб'єкта підприємницької діяльності,
а вказав, що до акту додаються письмові пояснення платника.

Як
вбачається з матеріалів справи, письмові пояснення платника податків щодо
порушень зазначених акті перевірки як того вимагає п.2 розділу ІІ порядку
№326  перевіряючими не відбирались та до
акту не додавались.

Свідок
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що заробітну плату в розмірі 400 грн.
вона не отримувала, в поясненнях зазначила помилково, оскільки перевіряючі
вказали, що так буде для неї краще. Пояснила, що заробітну плату отримувала по
табелю обліку робочого часу в сумі 233 грн., в якому ставила свій підпис.

Свідок
ОСОБА_4 пояснив суду, що працює у СПД ОСОБА_1 з квітня 2007 року, та не повний
робочий день, заробітну плату отримував згідно табеля обліку робочого
часу.  Зазначив, що в поясненнях від
10.08.2007 року розмір щомісячної заробітної плати вказав невірно.

Свідок
ОСОБА_5пояснила суду, що заробітну плату отримувала згідно табелю обліку
робочого часу в сумі 233 грн., в якому ставила свій підпис. В поясненнях від
10.08.2007 року розмір щомісячної заробітної плати вказала невірно, оскільки
податкові інспектора вказали, що середня заробітна плата складає 450 грн.

Так,
з матеріалів перевірки, рішення про результати розгляду скарги від 26.12.2007
року №3544/10/25-014 пояснень свідків, перевіряючих, та з договорів підряду та
табелів обліку робочого часу вбачається, що
нарахування податку з доходів фізичних осіб за 1-2 квартали 2007 року
відповідачем неправомірно визначено на підставі пояснень найманих працівників
ОСОБА_1.

Згідно
з п.3. ст.2 КАС України, - у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано,  тобто з урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності  перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь
-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями,
на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахування права особи на
участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи
вищевикладене відповідач необґрунтовано донарахував позивачу І -ІІ квартали
2007 року податок з доходів фізичних осіб в розмірі 756,40грн. та застосував
штрафні санкції у розмірі 1512,80грн. Разом з тим відповідач правомірно
донарахував позивачу податок з доходів фізичних осіб за січень -березень 2007
року (ОСОБА_3., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7) в розмірі 3,60 грн. та застосував
штрафну санкцю в розмірі 7,20 грн., оскільки позивач неправомірно при
визначенні суми утриманого податку застосував ставку 13%  замість передбаченої ст.7 Закону України “Про
податок доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року № 889 -ставки 15%.

За
таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, податкове
повідомлення-рішення № /2 від 08.01.2008 року підлягає
скасуванню в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб в розмірі
756,40грн. та застосуванню штрафних санкцій в розмірі 1512,80 грн., в іншій
частині позовних вимог слід відмовити.

Твердження
позивача щодо незаконності проведення перевірки, судом відхиляється виходячи з
наступного. П.5 ч.6 ст.111 Закону України “Про державну
податкову  службу в Україні” визначено,
що позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в
планах органу державної податкової служби і проводиться зокрема у разі
виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала
правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язків письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту.

Так,
ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва направило запит СПД -фізичної особи  ОСОБА_1 . за №31063/Т/17-100 від 20.08.2007
року, який отримав 20.08.2007 року по довіреності ОСОБА_8. та на ім'я
начальника інспекції  надав відповідь № Т
№10566, в якій вказав, що документів за період 2004-2006 роки надати не може,
22.08.2997 року на підставі наказу в.о. начальника інспекції С.В. Гаценко за
№793 від 22.08.2007 року та направлення №1012/17-100 від 22.08.2007 року
відповідач здійснив виїзну позапланову документальну перевірку СПД ОСОБА_1. за
період з 01.07.2007 року по 30.06.2007 року.

Таким
чином перевірка позивача була проведена ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
відповідно до вимог діючого законодавства України.

Керуючись
ст. ст. 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити
частковоПо

ви
2.          Скасувати  податкове повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Центральному районі від 08.01.2008 року № /2
в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб в розмірі
756,40грн. та застосуванню штрафних санкцій в розмірі 1512,30 грн.

3.          В іншій частині позовних вимог  відмовити.

Постанова
у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони,
які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку
постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук