ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2008 р.                                                   Справа № 13/3837

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М. при секретарі Бордунос Л.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Жашківської міської ради, м.Жашків, вул. Костромська,17

до Жашківського професійно-технічного училища № 38, м.Жашків, вул. Перемоги, 38

третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: ДПІ у Жашківському районі, м. Жашків, вул. Щорса, 5

про стягнення 31 270 грн. заборгованості по орендній платі

за участю представників сторін:

позивача: Порхун Б.Л. –за довіреністю;

відповідача: Філіповський М.Й. –директор ПТУ –за посадою;

третьої особи: участі не брав.

Спір розглядається за наявними в справі доказами та матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України

Позивачем пред’явлено позов про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за землю в сумі 31 270 грн. за період 2001-2002 років на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.08.2001 року, укладеного між сторонами. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з мотивів, що строк позовної давності для

стягнення боргу позивачем пропущений, з цієї підстави заборгованість в установленому порядку відповідачем списана, а земельна ділянка, крім того, у 2003 році була передана ДП з іноземними інвестиціями "Штефан Еберлі Україна" Швейцарської фірми "Штефан Еберлі-Гмбх" під зобов'язання цього підприємства сплатити борги відповідача.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона спирається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2001 року між сторонами по справі було укладено договір оренди земельної ділянки, у відповідності до умов якого відповідачу передано в користування земельну ділянку площею 174,2 га на території Жашківської міської ради, з яких всю площу займає рілля.

У відповідності до п. 2.2. строк дії договору встановлено до 23.02.2006 року.

Річна орендна плата у відповідності до п. 2.3. договору становить 17 493 грн. і вноситься відповідачем за кожний рік рівними частинами до 15 серпня та до 15 листопада, але не пізніше 31 грудня поточного року.

Факт користування земельною ділянкою за період 2001-2002 років відповідач суду не заперечив.

За доводами відповідача, без вилучення земельної ділянки в установленому порядку, вона була передана в користування ДП з іноземними інвестиціями "Штефан Еберлі Україна" Швейцарської фірми "Штефан Еберлі-Гмбх" на підставі укладеного між Жашківською РДА та цим підприємством договору оренди земель резервного фонду від 06.05.2003 року. Однак, з умов даного договору не вбачається, що ДП з іноземними інвестиціями "Штефан Еберлі-Гмбх" прийняло на себе обов'язок сплатити позивачу виниклу у відповідача заборгованість за користування землею. З цих підстав суд не приймає до уваги, як такі що не мають значення для справи, доводи відповідача про можливу відсутність у нього персонального

обов'язку проводити розрахунки за оренду землі.

Позивач просить стягнути з відповідача борг по орендній платі за землю за періоди 2001-2002 років у сумі 31 270 грн., виходячи із такого розрахунку :

17 493 грн. х 2 - 3 716 грн. (частковий розрахунок за 2001 рік) = 31270 грн.

Дана вимога не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до ч. 3 ст. 268 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленому до винесення ним рішення. Відповідач по справі у відзиві на позов просить застосувати строк позовної давності, оскільки просить відмовити позивачу у задоволенні позову з цієї підстави.

Правовідносини сторін виникли в полі дії ЦК УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 71, 79 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності переривається пред'явленням позову в установленому порядку. По спорах, в яких хоча б однією з сторін є громадянин, перебіг строку позовної давності переривається також вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчать про визнання боргу.

Таким чином, сплата відповідачем 3 716 грн. на погашення боргу з орендної плати не перервала плину строку позовної давності.

Отже, за платежами по 2001 року строк позовної давності для позивача закінчився 01 січня 2005р., а по 2002р. - 01 січня 2006р. Позов до відповідача було пред’явлено лише у 2008р. Оскільки строк позовної давності не закінчився для позивача на час набрання чинності ЦК України, то його також слід застосувати до правовідносин сторін.

Клопотань про поновлення строку позовної давності та пояснення про причини його пропуску з боку позивача у справу не надходило.

У відповідності до п. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, позивачу слід відмовити у стягнення 31 270 грн. орендної плати на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.08.2001 року за період 2001-2002 років в зв'язку зі сплином строку позовної давності. Сам по собі факт списання відповідачем цього боргу на підставі та у відповідності до наказу Державного казначейства України № 73 від 08.05.2001 року "Про затвердження порядку списання кредиторської заборгованості бюджетних установ, строк позовної давності якої минув" та відсутність фінансування на сплату даного боргу, не має для суду вирішального значення як підстава для відмови у позові.

На підставі статті 49 ГПК України при відмові у позові судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Суддя                     Г.М. Скиба