Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2008 р. Справа № 2-380/06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О. В., судді Афанасьєв В.В. , Бухан А.І.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників сторін:

позивача –Шаповал С.В. –дов.

відповідача –Безпалого А.М. –дов.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 3830С/2-5) на рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 грудня 2006 року по справі № 2-380/06

за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Суми

до Цаплієнка Юрія Вікторовича, с. Пушкарівка Сумського району Сумської області

про розірвання договору

та за зустрічним позовом Цаплієнка Юрія Вікторовича, с. Пушкарівка Сумського району Сумської області

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Суми

про визнання зміни обставин істотними, за яких виконання зобов‘язання по договору стає неможливим, внесення змін до договору купівлі-продажу

встановила:

Позивач, ВАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»НАК «Нафтогаз України», у квітні 2006 року звернувся до Сумського районного суду з позовом, в якому просив розірвати укладений між сторонами по справі договір купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «Ворожбянське»від 01.08.2005 р. Позовні вимоги мотивовані істотним порушенням відповідачем умов укладеного договору (невиконанням зобов‘язання щодо оплати частки в статутному фонді), що, на думку позивача, є підставою для розірвання договору у відповідності доі ст. 651 ЦК України.

Відповідач за первісним позовом, Цаплієнко Ю.В., у травні 2006 року подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати зміну обставин істотними, за яких виконання зобов‘язання покупцем по договору купівлі-продажу частки в статутному фонді ТОВ «Ворожбянське»стало неможливим. Внести зміни до п. 1.1 договору купівлі-продажу частки в статутному фонді ТОВ «Ворожбянське»від 01 серпня 2005 р., та встановити строк повного розрахунку за частку в статутному фонді до 15 липня 2006 р. Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовані тим, що строки подальшого розрахунку були порушені в зв'язку з істотними змінами обставин та поважних причин , які Цаплієнко Ю.В. і просить встановити в судовому порядку, а саме, що необхідні грошові кошти для оплати повинні були надійти після збирання зернової продукції врожаю 2005 року, але з-за низької закупівельної ціни та державних обмежень на реалізацію зернової продукції, виручених коштів вистачило тільки на покриття витрат та проведення осінньо - польових робіт. З цих же підстав позивачем за зустрічним позовом і заявлені вимоги про внесення змін до договору.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 грудня 2006 року по справі № 2-380/06 розірвано договір купівлі - продажу частки в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Ворожбянське», укладений 1 серпня 2005 року між відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»та Цаплієнком Юрієм Вікторовичем.

Відмовлено в задоволенні позову Цаплієнка Юрія Вікторовича до ВАТ «Сумигаз»про визнання істотними зміни обставин, за яких виконання зобов‘язання по договору купівлі - продажу частки в статутному фонді ТОВ «Ворожбянське»стало неможливим, внесення змін до договору купівлі - продажу частки в статутному фонді ТОВ «Ворожбянське»в частині строків повного розрахунку за договором за безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто з Цаплієнка Юрія Вікторовича на користь відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»7 гривень 50 копійок витрат, пов'язаних з інформаційно - технічним забезпеченням розгляду справи та 8 гривень 50 копійок судового збору.

Стягнуто з Цаплієнка Юрія Вікторовича в доход держави 22 гривні 50 копійок витрат, пов'язаних з інформаційно - технічним забезпеченням розгляду справи та 42 гривні 50 копійок судового збору.

Цаплієнко Юрій Вікторович з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського районного суду Сумської області по справі № 2-380/06 від 04 грудня 2006 р. та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки, як зазначено в апеляційній скарзі, Цаплієнко Ю.В. не порушував п. 2.1 договору і готовий внести позивачу 500000 грн., згідно з умовами договору. Відповідач за первісним позовом вказує, що він звертався до позивача з проханням відстрочки платежів, на що отримав згоду, однак, в подальшому, керівництвом позивача йому було відмовлено у прийнятті розрахунків.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2007 року апеляційна скарга відповідача прийнята до провадження.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14 серпня 2007 року апеляційна скарга Цаплієнка Ю.В. задоволена частково. Рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 грудня 2006 року по справі № 2-380/06 скасовано та провадження по справі припинено. Дана постанова мотивована тим, що оскільки позивачем не надано доказів повної слати частки в статутному фонді і реєстрації змін до статуту, спірний договір (у відповідності з п. 6.1 цього договору) є неукладеним, тому розірвати даний договір неможливо. З вищенаведеного судом зроблені висновки про відсутність предмету спору, що є підставою для припинення провадження по справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 17 грудня 2007 року частково задоволено касаційну скаргу ВАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз». Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14 серпня 2007 року скасовано, матеріали справи № 2-380/06 передано на розгляд в іншому складі суддів Харківського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19 лютого 2008 року зупинено провадження у справі № 2-380/06 на час розгляду Зарічним районним судом м. Суми цивільної справи № 2-1639/07 за позовом ВАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»до Кудрявського М.П. про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Постановою Вищого господарського суду України від 19 травня 2008 року задоволено касаційну скаргу ВАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз». Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 19 лютого 2008 року скасовано, матеріали справи № 2-380/06 передано до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Під час здійснення апеляційного провадження сторонами підтримані свої доводи та заперечення в обґрунтування вимог апеляційної скарги та відзиву на неї. Також, Цаплієнко Ю.В. повідомлено, що придбану частку на даний час він продав стороннім особам.

01 серпня 2008 року до канцелярії апеляційного господарського суду надійшло клопотання Цаплієнка Ю.В. про витребування у Зарічного районного суду м. Суми копії позовної заяви ВАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»до громадян Кудрявського, Волошина та Расіна, що розглядається в справі № 2/1639-07 та доданих до неї документів, а також зупинити розгляд даної справи до вирішення по суті справи № 2/1639-07, яка розглядається в Зарічному районному суді м. Суми.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів вирішила у його задоволенні відмовити, оскільки відповідне питання вже було предметом судового розгляду. Будь-яких додаткових доказів, які б свідчили про неможливість вирішення даної справи до вирішення іншої справи, та які б могли бути підставою для зупинення провадження у справі, Цаплієнком Ю.В. надано не було.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та додатках до неї доводи відповідача, заперечення позивача, викладені ним у наданих суду письмових поясненнях, заслухавши у судових засіданнях пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне:

01 серпня 2005 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі - продажу частки у статутному фонді, згідно якого ВАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»зобов'язувався передати Цаплієнку Ю.В. свою частку в статутному фонді ТОВ «Ворожбянське»в розмірі 500000 гривень, що становить 99, 99 % статутного фонду товариства, а Цаплієнко Ю.В. зобов'язується прийняти цю частку та сплатити за неї грошову суму у розмірі 500000 гривень в термін до 1 грудня 2005 року.

Відповідно до п. 1.1. договору, невиконання його умов є підставою для розірвання договору купівлі - продажу в установленому порядку.

Матеріали справи свідчать, що Цаплієнко Ю.В. не надав суду доказів того, що він виконав свої зобов'язання зі сплати отриманої частки належним чином. Наявні у матеріалах справи пояснення свідчать, що Цаплієнко Ю.В. сам визнав ту обставину, що умови договору не були ним виконані і обумовлені договором купівлі - продажу грошові суми не були ним перераховані позивачу, однак, як вважає Цаплієнко Ю.В, це сталося з поважних причин, які він і просить визнати в зустрічному позові істотними обставинами. Факт відсутності часткової оплати грошових коштів у розмірі 150000 гривень на виконання умов договору купівлі - продажу спростовується наявною у матеріалах справи копією набравшого законної сили вироку Зарічного районного суду м. Суми від 15 серпня 2006 року.

Посилання ж Цаплієнка Ю.В. на його бажання сплатити грошові кошти та відмову позивача у прийнятті таких коштів матеріалами справи не підтверджено.

Таким чином, матеріалами справи підтверджений факт невиконання зобов‘язань з боку покупця (Цаплієнка Ю.В.) щодо оплати грошових коштів у встановлені в договорі строки.

У відповідності до ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання.

Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки порушення зобов’язання, зокрема: розірвання договору.

Ч. 2 ст. 651 названого Кодексу передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним визнано таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз положень укладеного між сторонами договору та норм чинного законодавства свідчить про те, що відповідачем дійсно було допущено істотне порушення умов договору, оскільки на протязі з грудня 2005 року по квітень 2006 року (на дату подання позову), тобто, на протязі 4-х місяців, та в подальшому до грудня 2006 року (на дату прийняття оскаржуваного рішення) позивач був позбавлений можливості використовувати у своїй господарській діяльності грошові кошти у розмірі 500000 грн., які він мав підстави отримати від реалізації свого майна станом на 01 грудня 2005 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення зроблені вірні висновки щодо обґрунтованості вимог первісного позову та підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині не вбачається.

Так само, не вбачається і підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні вимог зустрічного позову, оскільки посилання Цаплієнка Ю.В. на те, що кошти, необхідні для повної сплати за частку в статутному фонді повинні були надійти після збирання зернової продукції врожаю 2005 року, але з-за низької закупівельної ціни та державних обмежень на реалізацію зернової продукції виручених коштів вистачило тільки на покриття витрат та проведення осінньо - польових робіт, не можуть вважатися істотними обставинами, за яких виконання зобов‘язання стало неможливим.

Колегія суддів зазначає, що укладеним між сторонами договором не було визначено проведення оплати в залежності від тих чи інших обставин, а відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) не надано будь-яких належних доказів того, що він би не укладав оскаржуваний договір, якби знав про низьку закупівельну ціну та державні обмеження на реалізацію зернової продукції. Суд першої інстанції вірно вказав, що посилання на несприятливі умови господарювання в Україні не може вважатися істотною зміною обставин і не може бути підставою для задоволення вимог Цаплієнка Ю.В. , оскільки ризик зміни обставин, на які посилається Цаплієнко Ю.В., несе заінтересована сторона, тобто сам Цаплієнко О.В.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч.. 4 ст. 652 ЦК України, зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Разом з тим, Цаплієнком Ю.В. не надано жодного мотивованого обґрунтування чи доказу того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Колегія суддів також погоджується і з висновками суду першої інстанції щодо того, що Цаплієнко Ю.В. не надав суду доказів того, що він звертався до позивача з проханням перенести строк кінцевого розрахунку до закінчення проведення весняно - польових робіт 2006 року, та з висновками щодо того, що у відповідності до п. 5.3 договору, зміна умов договору або внесення доповнень до нього можливо лише за взаємною згодою сторін, шляхом укладення у письмовій формі та нотаріального посвідчення додаткових угод, що скріплюється печатками та підписами сторін.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення (04 грудня 2006 року), Цаплієнко Ю.В. не здійснив будь-яких дій щодо оплати заборгованості по договору, тоді як вимоги його зустрічної позовної заяви стосувалися встановити в договорі строк повного розрахунку до 15 липня 2006 року, та цей строк на дату прийняття оскаржуваного рішення вже минув.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення зроблені невірні посилання на ч. 4 ст. 692 Цивільного кодексу України, як на підставу задоволення позовних вимог первісного позову, оскільки дослідженням матеріалів справи встановлено, що покупець (Цаплієнко Ю.В.) не відмовлявся приймати та оплачувати товар, оскільки товар (частка у статутному фонді) останнім був прийнятий та реалізований в подальшому. Що ж стосується оплати –відповідачем за зустрічним позовом лише порушені умови договору стосовно дотримання строків оплати. Фактичної ж відмови від оплати Цаплієнко Ю.В. не надавав ані позивачу, ані суду.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідні посилання суду не призвели до прийняття неправильного рішення.

Надаючи аналіз п. 6. 1 договору, яким сторонами встановлено, що договір вважається укладеним та набирає чинності з дня повного розрахунку за частку та проведення державної реєстрації змін до Статуту товариства, що пов‘язані з відчуженням частки у статутному фонді Товариства за цим договором, колегія суддів зазначає, що відповідний пункт договору не узгоджується з приписами чинного законодавства, оскільки підстави, за якими договір вважається неукладеним, передбачені ст. 181 ГК України (у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору), про що також зазначено у постанові Вищого господарського суду України від 17 грудня 2007 року по даній справі. Такої підстави, як вказано сторонами в оскаржуваному договорі, нормами чинного законодавства не передбачено.

Що ж стосується посилання Цаплієнка Ю.В. на невідповідність положенням чинного законодавства пункту 2.1 договору, згідно з яким сторонами встановлено, що право власності на частку до покупця переходить з дня проведення повного розрахунку за частку та державної реєстрації змін до статуту товариства, що пов'язані з відчуженням частки у статутному фонді товариства у порядку, передбаченому чинним законодавством, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 334 ЦК України, дійсно передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною ж 3 названої статті встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Умовами укладеного договору передбачено його нотаріальне посвідчення, та, що не заперечується сторонами, такий договір є нотаріально посвідченим.

Разом з тим, оскільки предметом даного позову не є застосування правових наслідків розірвання договору, позивач за первісним позовом не заявляв вимоги про повернення переданого відповідачеві майна (частки у статутному фонді), ін., колегія суддів, з урахуванням приписів ст. 34 ГПК України щодо належності та допустимості доказів, не вбачає підстав для надання правової оцінки відповідному пункту договору, який не впливає оскаржуване рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження відповідача за первісним позовом, викладені ним у апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, що не доведені жодним належним доказом, тоді як судом першої інстанції в повній мірі з’ясовані та правильно оцінені всі обставини у справі та ухвалене ним рішення від 04 грудня 2006 року по даній справі є законним та всебічно обґрунтованим, у зв’язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 99,101,102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

У задоволенні клопотання Цаплієнка Ю.В. про витребування доказів та зупинення провадження по справі відмовити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 грудня 2006 року по справі № 2-380/06 залишити без змін, а апеляційну скаргу Цаплієнка Ю.В. залишити без задоволення.

Головуючий суддя Шевель О. В.

cуддя Афанасьєв В.В.

суддя Бухан А.І.