ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.07.2008

Справа №2-15/6533-2008

За позовом Заступника прокурора м. Сімферополя (95011, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Севастопольська, 11) в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Толстого, 15, ідентифікаційний код 20687358)

До відповідача Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Дехтярюка Івана Анатолійовича (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Беспалова, 47а, кв. 11, ідентифікаційний номер )

Про стягнення 82995,62 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – не з’явився

Від прокуратури – Кулібаба С.Є, посвідчення 07121

Обставини справи: Заступник прокурора м. Сімферополя в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Дехтярюка Івана Анатолійовича про стягнення 82995,62 грн., в тому числі 82562,50 грн. основного боргу, 433,12 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті придбаного майна за договором купівлі-продажу шляхом викупу окремого індивідуально-визначеного майна нежилих приміщень по вул.. Київська, 138 в м. Сімферополь № 956 від 24.04.2008 р., в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість на суму 82562,50 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення Заступника прокурора м. Сімферополя в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з’явилися, про час та місце розгляду справи були поінформовані належним чином рекомендованою кореспонденцією.

10.07.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшла заява Заступника прокурора м. Сімферополя про відмову від позову. Так, посилаючись на те, що сума заборгованості була погашена в добровільному порядку, просить провадження у справі припинити на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Судом вказана заява була прийнята до розгляду.

Суд вважає, що матеріали справи в достатній мірі характеризують правовідносини, що склалися між сторонами, а тому вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника прокуратури, суд

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до статті 121 Конституції України прокуратура покликана захищати інтереси держави.

Прокурор зобов’язаний статтею 35, 36-1 Закону України „Про прокуратуру”, здійснюючи повноваження, покладені на прокуратуру статтею 121 Конституції України, вживати передбачені законом заходи щодо усунення порушень закону від кого б вони не походили.

Згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту (часті 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 р. визначено, що під органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Рішенням 2-ї сесії Сімферопольської міської ради 24 скликання від 27.06.2002 р. № 13 «Про реорганізацію представництва Фонду майна АР Крим в м. Сімферополі» Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради делеговані повноваження щодо здійснення функцій органу приватизації щодо комунального майна Сімферопольської сільської ради, тобто визначений орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, які виникають під час розпорядження об’єктами комунальної власності, в тому числі функцію контролю за виконанням суб’єктами підприємницької діяльності зобов’язань по сплаті відповідних платежів за придбання об’єктів комунальної власності.

Таким чином, пред’явлення заступником прокурора м. Сімферополя в інтересах Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради позову про стягнення сум заборгованості по сплаті за об’єкти приватизації цілком обґрунтовано та відповідає чинному законодавству України.

Матеріали справи свідчать, що 24.04.2008 р. між Фондом комунального майна Сімферопольської міської ради (Продавець)(позивач) та Суб’єктом підприємницької діяльності – фізичною особою Дехтярюком Іваном Анатолійовичем (Покупець)(відповідач) був укладений договір купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна – приміщень по вул.. Київська, 138 комунальної власності м. Сімферополя шляхом викупу № 956. (а.с. 7-9)

Пунктом 1 Договору передбачено, що Покупець зобов’язується передати у власність Покупцю нежилі приміщення (об’єкт) у цокольному поверсі літ. А: № 7, 11, 12, 13, 14, 15, 16, загальною площею 86,1 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Сімферополь, вул.. Київська, 138, а Покупець зобов’язується прийняти зазначені приміщення і сплатити ціну відповідно до умов Договору

Вказаний у цьому Договорі об’єкт продано за 198150,00 грн. (з ПДВ). (пункт 1.4 Договору)

Згідно з пунктом 2.1 Договору Покупець зобов’язаний протягом 10 днів з моменту нотаріального посвідчення і державної реєстрації цього Договору внести 33025,00 грн. податку на додану вартість за придбаний об’єкт приватизації.

Покупець зобов’язаний внести 165125,00 грн. за придбаний об’єкт приватизації протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення і державної реєстрації цього Договору. Термін оплати може бути продовжений ще на 30 календарних днів за умови внесення Покупцем не менше 50 відсотків від цієї суми. Плата за об’єкт приватизації вносить на підставі цього Договору.

Вказаний договір був посвідчений нотаріально 24.04.2008 р.

Сторони не представили суду доказів зміни умов вказаного договору, його припинення або розірвання, у той час як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Відповідачем у виконання своїх зобов’язань за Договором було перераховано 115587,50 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи виписками по рахунку позивача:

06.05.2008 р. – 33025,00 грн. (а.с. 11)

26.05.2008 р. – 82362,50 грн. (а.с. 12)

Проте, відповідачем не було сплачено вартість об’єкту у відповідності до умов договору у розмірі 82562,50 грн. в добровільному порядку та в повному обсязі у встановлені договором строки, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 82562,50 грн. за поставлений позивачем товар, що і стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

10.07.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшла заява Заступника прокурора м. Сімферополя про відмову від позову. Так, посилаючись на те, що сума заборгованості була погашена в добровільному порядку, просить провадження у справі припинити на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, судом не вбачається обґрунтованих правових підстав для задоволення вказаної заяви оскільки остання не була підтримана позивачем.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем була оплачена сума заборгованості у розмірі 82562,50 грн.

Вказана сума була сплачена відповідачем відповідно платежами від 02.06.2008 р. - 12500,00 грн., 20.06.2008 р. – 20062,50 грн., 09.06.2008 р. – 25000,00 грн., 06.06.2008 р. – 25000,00 грн., , тобто після звернення позивача з позовом до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку. (30.05.2008 р. як свідчить відтиск вхідного штампу канцелярії господарського суду АР Крим на позовній заяві). (а.с. 15-18)

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу передбачено, що Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За такими обставинами провадження у справі в частині стягнення 82562,50 грн. основного боргу підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені у розмірі 433,12 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем терміну оплати за об’єкт приватизації він сплачує пеню з сум недоїмки, що нараховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується сума пені у розмірі 433,12 грн. за період з 24.05.2008 р. по 28.05.2008 р., є обґрунтованою, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, пунктом 1-1 частини 1 статті 80, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Дехтярюка Івана Анатолійовича (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Беспалова, 47а, кв. 11, ідентифікаційний номер ) на користь Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Толстого, 15, ідентифікаційний код 20687358, р/р 0903 в УДК в АРК МФО 824026) 433,12 грн. пені.

3.          В іншій частині провадження у справі припинити.

4.          Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Дехтярюка Івана Анатолійовича (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Беспалова, 47а, кв. 11, ідентифікаційний номер ) в доход Державного бюджету України (р/р 0002, код платежу 22090200, в банку одержувача: Управління держказначейства в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет, м. Сімферополь, ЗКПО 34740405) державне мито в розмірі 829,96 грн.

5.          Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Дехтярюка Івана Анатолійовича (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Беспалова, 47а, кв. 11, ідентифікаційний номер ) в доход Державного бюджету України (р/р 0002, код платежу 22050000, в банку одержувача: ГУ ДКУ в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет, м. Сімферополь, ЗКПО 34740405) витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

6.          Видати накази після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.