СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

25.04.2008

Справа №2-28/2451-2008А

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Ялта,

до відповідача - Державної
податкової інспекції у м. Ялта АР Крим, м. Ялта,

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень

Суддя С. М. Альошина

при секретарі Морозко О. Р.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача - ОСОБА_2. -
представник по довіреності від 25.07.2006 р.;                    ОСОБА_3. - представник по
довіреності від 24.10.2007 р.; ОСОБА_4. - представник по довіреності від
28.11.2007 р. (к/копії довіреностей у справі)

Від відповідача - Присяжнюк М.М. -
державний податковий інспектор юридичного відділу, довіреність №
4112/9/10-0  від 03.08.2006 р.; Киян Т.М.
- головний державний податковий інспектор відділу контрольно-перевірочної
роботи управління оподаткування фізичних осіб, довіреність № 6963/к/10-0  від 19.03.2008 р. (к/копії довіреностей у
справі)

Суть спору:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1, м. Ялта, звернулась до господарського суду АР Крим із адміністративним
позовом до Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим, м. Ялта, про
визнання нечинними податкових повідомлень - рішень № /0 від
18.10.2007 р. про нарахування податкового зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 18 200,00 грн. та № /0 від 18.10.2007 р. про
нарахування суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 37
552,50 грн., у тому числі 24 015,00 грн. основного платежу та 13 537,50 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

14.04.2008 р., позивач передав
через канцелярію господарського суду заяву від 11.04.2008 р. про зміну позовних
вимог у порядку ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій
позивач вказав, що податкове повідомлення - рішення № /0 від
18.10.2007 р. є відкликаним в силу п. 6.5. ст. 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р., у зв'язку з чим змінив позовні
вимоги і просив суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення: від
18.10.2007 р. № /0 про нарахування суми податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі
18 200,00 грн.; від 23.11.2007 р. № /1 про нарахування суми
податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності в розмірі 18 200,00 грн. і № /1 про
нарахування суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість в
загальній сумі 36 801,00 грн., у тому числі 24 015,00 грн. основної суми та 12
786,00 грн. штрафних санкцій; від 12.02.2008 р. № /2 про нарахування
суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість в загальній сумі 36
801,00 грн., у тому числі 24 015,00 грн. основної суми та 12 786,00 грн.
штрафних санкцій та № /2 про нарахування податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності у
розмірі 18 200,00 грн.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги, з урахуванням вищезазначеної заяви від 11.04.2008 р.
про зміну позовних вимог, підтримали та просили їх задовольнити.

Представники відповідача у
засіданні суду з позовними вимогами, з урахуванням вищезазначеної заяви від
11.04.2008 р. про зміну позовних вимог, не погодились, зокрема, з мотивів,
викладених у запереченні відповідача на позовну заяву № 2020/9/100 від
20.03.2008 р., і просили у позові відмовити у повному обсязі.

Розгляд справи відкладався та у
судових засіданнях оголошувались перерви на підставі ст. 150 КАС України для
надання сторонами суду додаткових документів і доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Виконавчого комітету
Ялтинської міської ради АР Крим від 14.03.2001 р. ОСОБА_1 зареєстрована як
фізична особа - підприємець, про що видане відповідне Свідоцтво.

09.10.2007 р. головним державним
податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи
Управління оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції у м.
Ялта, була проведена планова документальна перевірка фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, за період з 01.10.2004 р. по 30.06.2007
р.

У ході перевірки виявлені
порушення, зокрема: абзацу 5 ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №
727/98 від 03.07.1998 р., в частині заниження об'єму виручки від реалізації
товарів, робіт, послуг, отриманої за 2-3 квартали 2006 року на 719 379,23 грн.;
ст. 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 р., в
частині обов'язку перейти на загальну систему оподаткування, обліку та
звітності з 4 кварталу 2006 року, у зв'язку з перевищенням встановленого для
платників єдиного податку граничного об'єму виручки у 3 кварталі 2006 року; ст.
13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 р. (із змінами та
доповненнями), в частині заниження валових доходів, отриманих у 2006 р. на 750
810,70 грн., отриманих у 1 півріччі 2007 р. - на 378 555,66 грн., заниження
чистого (оподатковуваного доходу) за 2006 р. - на 140 000 грн., в результаті
чого перевіркою було визначено податкове зобов'язання позивача по податку з
доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю за 2006 р. у сумі
18 200,00 грн.

Також, перевіркою встановлені
порушення: п. 9.4. ст. 9 Закону України                 «Про податок на додану
вартість» № 168-97/ВР від 03.04.1997 р., у частині             нездійснення реєстрації в якості
платника податку на додану вартість;                                       п.п. «а»
п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-III
від 21.12.2000 р. в частині непредставлення податкових декларацій по податку на
додану вартість за жовтень 2006 р. - червень 2007 р., внаслідок чого позивачу
були донараховані податкові зобов'язання по податку на додану вартість на
загальну суму 24 015,00 грн.

За результатами вищевказаної
перевірки був складений відповідний акт                        № 153/17-1/НОМЕР_1 від
09.10.2007 р.

Примірник цього акту був одержаний
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Ялта, 09.10.2007 р., про що
нею письмово зазначено на цьому акті, з приміткою про те, що зі змістом та
висновками цього акту вона не згодна, а заперечення будуть надані у встановлені
законом строки.

На підставі цього акту, 18.10.2007
р., ДПІ у м. Ялта були прийняті податкові повідомлення-рішення: № /0
про визначення суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі 18 200,00 грн. та №
/0 про визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану
вартість в загальній сумі 37 552,50 грн., у тому числі 24 015,00 грн. основної
суми та 13 537,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Не погодившись з вищезазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся зі скаргою до Державної
податкової інспекції у м. Ялта АР Крим, м. Ялта, за результатами розгляду якої,
останньою прийняте рішення про результати розгляду скарги № 20588/г/250 від
16.11.2007 р., яким ДПІ у м. Ялта АР Крим залишила без змін податкове
повідомлення-рішення від 18.10.2007 р. № /0 та скасувала податкове
повідомлення - рішення від 18.10.2007 р. № /0 в частині застосування
штрафних санкцій по податку на додану вартість у розмірі 751,50 грн., а в іншій
частині вказане податкове повідомлення-рішення залишене без змін.

За викладених обставин, ДПІ у м.
Ялта були прийняті податкові повідомлення-рішення: № /1 про
нарахування суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі 18 200,00 грн. та № /1
про нарахування суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість в
загальній сумі 36 801,00 грн., у тому числі 24 015,00 грн. основної суми та 12
786,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Також, позивач звернувся з
повторною скаргою до Державної податкової адміністрації в АР Крим, за
результатами розгляду якої ДПА в АР Крим було винесено рішення про результати
розгляду повторної скарги № 206/10/25-023 від 29.01.2008 р., яким залишені без
змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Ялта АР Крим від 18.10.2007 р. №
/0 та № /0, прийняті відносно фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1., з урахуванням рішення Державної податкової інспекції у м. Ялта №
20588/г/250 від 16.11.2007 р., яке прийняте за результатами розгляду первинної
скарги заявника, а повторну скаргу - без задоволення.

Таким чином, ДПІ у м. Ялта були
прийняті податкові повідомлення-рішення:                 № /2 про нарахування
суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності в розмірі 18 200,00 грн. та № /2 про
нарахування суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість в
загальній сумі 36 801,00 грн., у тому числі 24 015,00 грн. основної суми та 12
786,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За таких обставин, позивач
звернувся до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом про
визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № /0 від 18.10.2007
р. про нарахування податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб
у розмірі 18 200,00 грн. та № /0 від 18.10.2007 р. про нарахування
суми податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 37 552,50
грн., у тому числі 24 015,00 грн. основного платежу та 13 537,50 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Також, як було зазначено вище,
14.04.2008 р., позивач передав через канцелярію господарського суду заяву від
11.04.2008 р. про зміну позовних вимог у порядку                     ст. 137 Кодексу
адміністративного судочинства України, в якій позивач просив суд визнати
нечинними податкові повідомлення-рішення від 18.10.2007 р. № /0 про
нарахування суми податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі 18 200,00 грн.; від 23.11.2007
р. № /1 про нарахування суми податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі 18
200,00 грн. і № /1 про нарахування суми податкових зобов'язань по
податку на додану вартість в загальній сумі 36 801,00 грн., у тому числі 24
015,00 грн. основної суми та 12 786,00 грн. штрафних санкцій; від 12.02.2008 р.
№ /2 про нарахування суми податкових зобов'язань по податку на додану
вартість в загальній сумі 36 801,00 грн., у тому числі 24 015,00 грн. основної
суми та 12 786,00 грн. штрафних санкцій та                          № /2 про
нарахування податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності у розмірі 18 200,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов, з урахуванням вищевказаної заяви від 11.04.2008 р.
про зміну позовних вимог у порядку                            ст. 137 Кодексу
адміністративного судочинства України, підлягає задоволенню повністю з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про державну підтримку малого підприємництва» № 2063-ІІІ від 19.10.2000 р. для
суб'єктів малого підприємництва в порядку, встановленому законодавством
України, може застосовуватися спрощена система оподаткування, бухгалтерського
обліку та звітності, яка передбачає:

заміну сплати встановлених
законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного
податку;

застосування спрощеної форми
бухгалтерського обліку та звітності.

Порядок ведення спрощеної системи
бухгалтерського обліку та звітності визначається Кабінетом Міністрів України.

Спрощена система оподаткування,
бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися поряд з діючою
загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, передбаченою
законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Згідно з абзацом 5 ст. 4 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 р. (в редакції Указу
Президента України № 746/99 від 28.06.1999 р.) рішення про перехід на спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного
разу за календарний рік.

Відповідно до ст. 2 вищевказаного
Указу суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно
обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

З матеріалів справи вбачається, що
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1. обрала спосіб оподаткування доходів єдиним податком шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку, і була зареєстрована ДПІ у м.
Ялта як платник єдиного податку, у зв'язку з чим застосовувала спрощену систему
бухгалтерського обліку та звітності.

25.04.2005 р. між ТОВ «Фірма Ді Пі
Ейч Модус» ЛТД, м. Ялта, (фірма) та СПД ОСОБА_1., м. Ялта, (реалізатор) був
укладений договір № 09.

Відповідно до п. 1.1. Розділу 1
цього договору фірма доручала, а реалізатор брав на себе зобов'язання по
залученню пасажирів і реалізації білетів на морські прогулянки та екскурсії, що
організуються фірмою.

Згідно з пунктами 3.2. і 3.3.
Розділу 3 вказаного договору 60% суми виручки від реалізації екскурсійних
білетів та 99% від оплати за морські прогулянки і екскурсії реалізатор мав
перераховувати фірмі, а 40% і 1%, відповідно, - мали належати реалізатору як
агентська винагорода за надані послуги.

В акті перевірки № 153/17-1/НОМЕР_1
від 09.10.2007 р. ДПІ у м. Ялта встановлено, що у доходній частині книги обліку
доходів і витрат по формі № 10 та у звітах «суб'єктів малого підприємництва -
фізичної особи - платника єдиного податку» у розділі 4 «об'єм виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг)» за період 2006 р. і 2007 р. відображувались
суми 40% та 1 %, відповідно, а 60% і 99% одержаних коштів не були включені СПД
ОСОБА_1. до складу виручки від реалізації білетів.

Висновок ДПІ у м. Ялта АР Крим
стосовно того, що невключення                                СПД ОСОБА_1. до
складу виручки 60% від суми виручки від реалізації екскурсійних білетів та 99%
від оплати за морські прогулянки і екскурсії тягне за собою порушення ведення
податкового обліку, є помилковим з наступних підстав.

Статтею 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»
№ 727/98 від 03.07.1998 р.
(в редакції Указу Президента України № 746/99 від 28.06.1999 р.)
виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума,
фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Згідно умов вищевказаного договору
№ 09 від 25.04.2005 р. ТОВ «Фірма Ді Пі Ейч Модус» ЛТД доручало Суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1. одержати належні Товариству кошти: 60% суми
виручки від реалізації екскурсійних білетів та 99% від оплати за морські
прогулянки і екскурсії та перерахувати їх ТОВ «Фірма Ді Пі Ейч Модус» ЛТД.

Вищевикладене свідчить про те, що
до СПД ОСОБА_1. не переходило право власності а ні на білети, які вона
реалізовувала, а ні на 60% від суми виручки від реалізації екскурсійних білетів
та 99% від оплати за морські прогулянки і екскурсії, які надходили на її
розрахунковий рахунок, оскільки вказані кошти були для неї лише транзитними.

За таких обставин, вищевказані
кошти не мали бути включені СПД ОСОБА_1. до бази оподаткування.

Оподаткуванню ж у даному випадку,
підлягали лише 40% суми виручки від реалізації екскурсійних білетів та 1% від
оплати за морські прогулянки і екскурсії, які, згідно умов договору № 09 від
25.04.2005 р., були агентською винагородою позивача і були включені позивачем
до бази оподаткування.

Проте, ТОВ «Фірма Ді Пі Ейч Модус»
ЛТД не були фактично виконані умови вищевказаного договору № 09 від 25.04.2005
р. в частині його зобов'язань перед                 СПД ОСОБА_1., у зв'язку з чим
рішенням господарського суду АР Крим від           30.10.2006 р. у справі №
2-14/13053-2006 позов СПД ОСОБА_1. був задоволений частково та з ТОВ «Фірма Ді
Пі Ейч Модус» ЛТД на її користь було стягнуто 445 929,66 грн. неодержаного
прибутку, 4 459,30 грн. державного мита та 101,51 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині у позові
відмовлено.

Як вбачається з акту перевірки №
153/17-1/НОМЕР_1 від 09.10.2007 р., стягнуті рішенням суду грошові кошти в сумі
450 490,47 грн., у тому числі, зокрема, суми державного мита та витрат на
інформаціно - технічне забезпечення судового процесу, надійшли на поточний
рахунок позивача - СПД ОСОБА_1. - частинами у період з 12.12.2006 р. по
28.03.2007 р.

Доводи відповідача стосовно того,
що відшкодування сум неотриманого доходу за вищевказаним рішенням
господарського суду АР Крим від 30.10.2006 р. у справі                № 2-14/13053-2006 не є
операціями з продажу продукції (товарів, робіт, послуг) і не підпадають під дію
спрощеної системи оподаткування, у зв'язку з чим, на думку податкового органу,
позивач був зобов'язаний перейти на загальну систему оподаткування, також є
необґрунтованими.

Одержання СПД ОСОБА_1. в якості
відшкодування неотриманого доходу грошових коштів, стягнутих на її користь
вказаним рішенням господарського суду не є підставою для переходу СПД ОСОБА_1.
на загальну систему оподаткування з наступних підстав.

Статтею 6 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 р. (в редакції Указу Президента України
№ 746/99 від 28.06.1999 р.) передбачено, що суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема, податку на доходи фізичних
осіб.

Абзацом «а» п.п. 4.2.10. п. 4.2.
ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-ІV від
22.05.2003 р. передбачено, що до складу загального місячного оподатковуваного
доходу включаються дохід у вигляді неустойки, штрафів або пені, фактично
одержаних платником податку як відшкодування матеріальної або немайнової
(моральної) шкоди, крім: сум, що спрямовуються на відшкодування прямих збитків,
понесених платником податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди.

Згідно зі ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське правопорушення, включаються: зокрема, неодержаний
прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

У відповідності зі статтею 2 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 р. (в редакції Указу
Президента України № 746/99 від 28.06.1999 р.) доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до
складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого
платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума
єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з
ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Таким чином, висновок ДПІ у м. Ялта
АР Крим, зазначений в акті перевірки                               №
153/17-1/НОМЕР_1 від 09.10.2007 р. щодо того, що сума неодержаного прибутку,
стягнута на користь СПД ОСОБА_1. за вищевказаним рішенням господарського суду
від 30.10.2006 р. у справі № 2-14/13053-2006 мала бути оподаткована на
загальних підставах є необґрунтованим.

Доводи відповідача стосовно того,
що позивач, не зареєструвавшись платником податку на додану вартість, порушив
вимоги п. 9.4. ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» №
168/97-ВР від 03.04.1997 р. також є безпідставними, оскільки у відповідності зі
ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 р. (в
редакції Указу Президента України № 746/99 від 28.06.1999 р.) суб'єкти малого
підприємництва не є платниками податку на додану вартість.

Викладене свідчить про те, що
підприємець, який застосовує спрощену систему оподаткування не повинен
реєструватись як платник податку на додану вартість і, відповідно, подавати у
державну податкову інспекцію звітність по податку на додану вартість та сплачувати
його до Державного бюджету.

Дослідивши матеріали справи та всі
представлені сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача,
з урахуванням заяви від 11.04.2008 р. про зміну позовних вимог, відповідно до
ст. 137 КАС України, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, та
підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, понесені позивачем,
підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України у сумі 3 грн.
40 коп. на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 167 КАС
України у судовому засіданні проголошені тільки вступна та резолютивна частини
постанови з повідомленням представників сторін про виготовлення постанови суду
в повному обсязі 05.05.2008 р. о 17 годині 00 хвилин.

Постанова складена у повному обсязі
та підписана 05.05.2008 р.

У зв'язку з викладеним, керуючись
ч. 1 ст. 94, ст. ст. 98, 122, 137, 158-163,                       ч. 4 ст. 167 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1). Позов задовольнити повністю.

2). Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим від
18.10.2007 р. № /0 про визначення суми податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в
розмірі 18 200,00 грн.

3). Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим від
23.11.2007 р. № /1 про визначення суми податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в
розмірі 18 200,00 грн.

4). Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим від
23.11.2007 р.  № /1 про
визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість в
загальній сумі 36 801,00 грн., у тому числі 24 015,00 грн. основного платежу та
12 786,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

5). Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим від
12.02.2008 р. № /2 про визначення податкового зобов'язання по податку
з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі 18
200,00 грн.

6). Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Ялта АР Крим від
12.02.2008 р. № /2 про визначення суми податкового зобов'язання по
податку на додану вартість в загальній сумі 36 801,00 грн., у тому числі: 24
015,00 грн. основного платежу та 12 786,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

7). Стягнути з Державного бюджету
України (р/р 0002 у банку одержувача - Головному Управлінні
Державного казначейства України в АР Крим                  м. Сімферополь, одержувач:
Держбюджет м. Сімферополя, МФО 824026, код платежу 22090200, ЗКПО 34740405, або
з інших розрахункових рахунків) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 у СФ АБ
«Таврика» м. Севастополь, МФО 324377, або на інші рахунки) 3,40 грн. судового
збору.

Відповідно до ст. 258 КАС України
виконавчий лист буде виданий після набрання постановою господарського суду АР
Крим законної сили, за заявою особи, на користь якої ухвалена постанова.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
складання в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Альошина С.М.