ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 16/2178а

"24" червня 2008 р., 14 год. 40 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М.

при секретарі: Буднік А.М. за участю представників сторін:

від позивача: Коваль В.А. - за довіреністю;

від відповідача: Скакун С.М.- голова селищної ради;

третя особа: Коваль В.А. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Черкаського обласного військового комісаріату Міністерства Оборони України до Маньківської селищної ради Черкаської області (третя особа - Жашківсько-Маньківський об'єднаний районний військовий комісаріат) про визнання незаконним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання незаконним повністю рішення Маньківської селищної ради Черкаської області від 30 грудня 2003 року № 15-9 "Про прийняття на баланс будівель Маньківського районного комісаріату". В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, що спірне рішення приймалося на підставі відповідного клопотання третьої особи. В даний час приміщення по вул. Щорса, 67 у с. Маньківка правомірно перебуває на балансі Маньківської селищної ради і на повному її утриманні. У задоволенні позову просить позивачу відмовити.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі документи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 2,105 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади .... при здійсненні ними владних управлінських функцій. Одним із видів позовних вимог адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю, чи окремих його положень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, докази відсутності чи наявності порушення цих вимог при прийнятті оскаржуваного рішення можуть бути підставою для визнання рішення органу місцевої влади не чинним.

У відповідності до ст. 71 КАС України. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем оскаржує рішення Маньківської селищної ради № 15-9 від 30.12.2003 року і пропустив річний строк на звернення до адміністративного суду з позовом, що не було спростовано представником позивача жодними доказами.

Дослідивши правове обґрунтування позовних вимог судом з'ясовано наступне:

В преамбулі спірного рішення від 30.12.2003 року прямо вказано, що воно приймається на підставі клопотання Маньківського районного військового комісаріату, згідно якого приміщення райвійськкомісаріату по вул. Щорса, 67 у смт. Маньківка прийнято на баланс селищної ради.

За доводами представників відповідача, після прийняття спірного рішення було повністю задоволено всі вимоги позивача про забезпечення його призовної дільниці в смт. Маньківка службовими та господарськими приміщеннями і утриманням за рахунок коштів бюджету Маньківської селищної ради.

Спірним рішенням також було утворено комісію з передачі приміщення по вул. Щорса, 67 у смт. Маньківка на баланс селищної ради. Подальшим рішенням Маньківської селищної ради від 29.04.2005 року № 23-33/1у до складу цієї комісії було також включено і Довбуш С.А.- працівника призовної дільниці.

Дані обставини свідчать, що позивач знав про долю приміщення по вул. Щорса, 67 та його долю.

На вимогу суду надати докази порушень, допущених відповідачем при прийнятті спірного рішення, представник позивача таких пояснень та доказів не надав.

Спірне рішення прийнято відповідачем на підставі його повноважень, передбачених ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншого законодавства стосовно повноважень місцевих органів влади. Доказів про порушення процедури прийняття спірного рішення в справу не надано.

Позивач також не довів суду, яке своє порушене право він захищає пред'явленим позовом.

Позивач не доводить своє право власності на приміщення за адресою вул. Щорса, 67 у смт. Маньківка. Спору про право між сторонами немає.

Доводи позивача про те, що він в майбутньому, можливо, поставить питання про визнання за собою права власності за приміщенням, де знаходиться призовна дільниця районного військового комісаріату, не свідчить про порушення прав позивача в даний час, що є необхідною умовою для звернення до суду.

На підставі викладеного, позивач не довів і суд не вбачає доказів того, що на час прийняття рішення № 15-9 від 30.12.2003 року Маньківською селищною радою були допущені які-небудь порушення, що могло б потягти визнання рішення незаконним і його скасування.

Порушення своїх прав спірним рішенням позивач суду також не довів. Із подальших дій позивача засвідчується, що він знав про характер спірного рішення та подальшу долю приміщення, де знаходиться призовна дільниця районного військового комісаріату по вул. Щорса, 67 у смт. Маньківка, а тому права позивача не є порушеними. Позивач також пропустив строк для звернення до адміністративного суду, що також є підставою для відмови у позові.

Підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

При відмові у позові судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 95,162,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова набуває чинності після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку ст. 186 КАС України.

СУДДЯ                     Н.М. Спаських