ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом           Дочірнього підприємства "Будінвестсервіс"

до Закритого акціонерного товариства "Жилкомунсервіс"

про визнання недійсним договорів оренди

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача Золотківська І.Г., по довіреності б/н від 03.04.2008р.

Від відповідача Волков М.М., по довіреності б/н від 11.01.2008 р.

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Дочірнього підприємства “Будінвестсервіс” до Закритого акціонерного товариства “Жилкомунсервіс” про визнання недійсними договорів оренди № 30 від 01.12.2005р., № 31 від 01.12.2005р., стягнення 30 000 грн., які сплачені за договорами оренди № 30 від 01.12.2005р., № 3 1 від 01.12.2005р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2008р. порушено провадження у справі № 36/231, розгляд справи призначено на 23.04.2008р.

У зв’язку з неявкою представника відповідача, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2008р. розгляд справи було відкладено на 28.05.2008р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2008 р. за клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено на 11.06.2008 р.

В судовому засіданні з 11.06.2008 р. до 17.06.2008 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 17.06.2008 р. представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених в письмовому відзиві на позов, зазначаючи, що проплату за договорами оренди № 30 та № 31 від 01.12.2005 р. здійснював позивач Пархацький М.Г., такими діями він фактично став правонаступником щодо виконання обов»язків за договорами оренди № 30 та № 31 від 01.12.2005 р.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

В С Т А Н О В И В :

Постановою Господарського суду міста Києва від 26.09.2005 р. у справі № 24/465-б ліквідатором “Будінвестсервіс” Фірми «Київінвест»призначено арбітражного керуючого Пархацького М.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2005 р. у справі № 24/465-б призначено керуючим санацією Дочірнього підприємства “Будінвестсервіс” Фірми «Київінвест»арбітражного керуючого Пархацького М.Г. Припинено повноваження керівника Дочірнього підприємства “Будінвестсервіс” Фірми «Київінвест».

Наказом керуючого санацією Дочірнього підприємства “Будінвестсервіс” М.Г. Пархацького М.Г. № 58 від 24 жовтня 2005 року відсторонено з 24.10.2005 р. від обов’язків Генерального директора Дочірнього підприємства “Будінвестсервіс” Колесника Миколу Івановича.

Проте, 01 грудня 2005 р. між Закритим акціонерним товариством “Жилкомунсервіс”, в особі генерального директора Чернишенко І.М. (далі-відповідач) та Дочірнім підприємством “Будінвестсервіс”, в особі генерального директора Колесника М.І. (далі позивач) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 30.

Відповідно до умов договору № 30 відповідач передав, а позивач прийняв в строкове орендне користування приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Вітряні Гори, 10-Г, площею 108 кв.м.

Строк дії договору сторони визначили з моменту його підписання й діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за цим договором (п.10.1).

Акт прийому-передачі нежилого приміщення від 01.12.2005р. свідчить про отримання позивачем приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Вітряні Гори, 10-Г, площею 108 кв.м.

Відповідно до п. 5.1. сторони погодили, що розмір щомісячної орендної плати за об’єкт, що орендується становить без ПДВ 8333 грн. 33 коп., сума ПДВ 1666 грн. 67 коп., ціна з урахуванням ПДВ 10000, 00 грн. Орендар повинен здійснювати інші платежі на користь орендодавця в разі, якщо вони передбачені законодавством. (п.5.2).

Крім того, 01 грудня 2005 р. між Закритим акціонерним товариством “Жилкомунсервіс”, в особі генерального директора Чернишенко І.М. (далі-відповідач) та Дочірнім підприємством “Будінвестсервіс”, в особі генерального директора Колесника М.І. (далі позивач) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 31.

Відповідно до умов договору № 31 відповідач передав, а позивач прийняв в строкове орендне користування приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ярослава Гашека, 17, площею 75, 5 кв.м.

Строк дії договору сторони визначили з моменту його підписання й діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за цим договором. (п.10.1).

Акт прийому-передачі нежилого приміщення від 01.12.2005р. свідчить про отримання позивачем приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ярослава Гашека, 17, площею 75, 5 кв.м.

Відповідно до п. 5.1. сторони погодили, що розмір щомісячної орендної плати за об’єкт, що орендується становить без ПДВ 8333 грн. 33 коп., сума ПДВ 1666 грн. 67 коп., ціна з урахуванням ПДВ 10000, 00 грн. Орендар повинен здійснювати інші платежі на користь орендодавця в разі, якщо вони передбачені законодавством. (п.5.2).

Згідно до ст. 759 ЦК України за договором найму наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Позивач свої зобов’язання за договорами оренди № 30 та № 31 виконував належним чином, сплачуючи орендну плату за грудень 2005 р. та січень 2006 р., що підтверджується копією платіжних доручень № 731 від 24.01.2006 р. та № 10 від 06.02.2006 р. на загальну суму 30000, 00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального Кодексу України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»з дня винесення ухвали про санацію: керівник боржника відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством про працю, управління боржником переходить до керуючого санацією, крім випадку, передбаченого статтею 53 цього Закону; припиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому санацією. Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про санацію та призначення керуючого санацією зобов'язані забезпечити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей;

Керуючий санацією має право: розпоряджатися майном боржника з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом; укладати від імені боржника мирову угоду, цивільно-правові, трудові та інші угоди; подавати заяви про визнання угод, укладених боржником, недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Стаття 203 Цивільного кодексу України містить вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідно для чинності правочину, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (у відповідності до вимог ст.92 ЦК України).

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних.

Суд звертає увагу на те, що на момент укладення спірних договорів оренди директор Дочірнього підприємства “Будінвестсервіс” Колесник М.І. не мав повноважень щодо укладення договорів оренди № 30 та № 31.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов‘язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недійсність договору оренди № 30 від 01.12.205 р., укладений між Дочірнім підприємством «Будінвестсервіс»та Закритим акціонерним товариством «Жилкомунсервіс»та недійсність договору оренди № 31 від 01.12.205 р., укладений між Дочірнім підприємством «Будінвестсервіс»та Закритим акціонерним товариством «Жилкомунсервіс»та необхідності застосування наслідків, передбачених ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 216 недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов’язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В зв’язку з викладеним позовні вимоги визнаються обґрунтованими, документально підтверджені та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди № 30 від 01.12.205 р., укладений між Дочірнім підприємством «Будінвестсервіс»(04060, м. Київ, вул. Вавілових, 9, ) та Закритим акціонерним товариством «Жилкомунсервіс»(04060, м. Київ, вул. Вавілових, 9, ).

Визнати недійсним договір оренди № 31 від 01.12.205 р., укладений між Дочірнім підприємством «Будінвестсервіс»(04060, м. Київ, вул. Вавілових, 9, ) та Закритим акціонерним товариством «Жилкомунсервіс»(04060, м. Київ, вул. Вавілових, 9, ).

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Жилкомунсервіс»(04060, м. Київ, вул. Вавілових, 9, ) на користь Дочірнього підприємства «Будінвестсервіс»(04060, м. Київ, вул. Вавілових, 9, ) 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. грошових коштів, які були сплачені по договору оренди № 31 від 01.12.2005 р. та по договору № 30 від 01.12.2005 р., як орендні платежі, 470 (чотириста сімдесят) грн. 00 коп. держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат за інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Суддя