ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 р.

№ 3/293-4/67

господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І.- головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В., розглянувши касаційну скаргу ВАТ "Львівобленерго"

за участю представників сторін: позивача –

відповідача –Сапрун М.М.,

на рішення господарського суду Львівської області від 10 серпня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2008 року у справі за позовом Державного підприємства "Борокський спиртовий завод" до ВАТ "Львівобленерго" про визнання частково недійсним рішення в частині нарахування обсягу та вартості недоврахованої електроенергії в сумі 209 236, 23 грн., оформленого протоколом №2739 засідання комісії виконавчої дирекції ВАТ "Львівобленерго",

встановив:

У травні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до відповідача про визнання недійсним рішення відповідача в частині нарахування обсягу та вартості недоврахованої електроенергії в сумі 209 236, 23 грн., оформленого протоколом №2739 засідання комісії виконавчої дирекції ВАТ "Львівобленерго".

Рішенням господарського суду Львівської області від 10 серпня 2007 року (суддя Гриців В.М.) позов задоволений частково. Визнано незаконним рішення, оформлене протоколом №2739 засідання комісії виконавчої дирекції ВАТ "Львівобленерго" по розгляду актів про порушення "Правил користування електричною енергією" від 27 березня 2007 року в частині нарахування 203155, 18 грн. вартості недоврахованої електроенергії за період з 16 вересня 2006 року по 26 лютого 2007 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати. В решті позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2008 року рішення суду залишене без змін.

У касаційній скарзі ВАТ "Львівобленерго" просить скасувати вказані судові рішення посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2006 року між сторонами у справі було укладено договір №24143 про постачання електричної енергії, згідно умов якого відповідач зобов'язався постачати електричну енергію позивачеві, а споживач оплачувати постачальнику енергії її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п.2.1 договору, під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, діючими нормативними актами та Правилами користування електричною енергією.

Відповідно до п.3.2 Правил користування електричною енергією, відповідальність за технічний стан засобів обліку несе та організація, на балансі якої вони перебувають або організація, яка здійснює їх експлуатацію на підставі відповідного договору.

Згідно п.3 вказаних Правил, відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів електричної енергії та пломб, відповідно до акта про пломбування та відповідальність за збереження засобів обліку та пломб на них, покладається на власника або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені, і яка відає цією територією (приміщенням) на підставі права власності або користування.

Відповідно до п.6.41 Правил, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачаль-ника електричної енергії порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення, у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

Приймаючи оскаржувані рішення у справі, суди встановили, що при проведенні відповідачем перевірки засобів обліку електроенергії позивача був складений акт № 02518 від 16 березня 2007 року про порушення Правил користування електричною енергією, які полягали в пошкодженні пломб електропередавальної організації і пошкодженні розрахункових засобів обліку електроенергії, які призвели до зміни показів засобів обліку.

На підставі складеного акту комісією виконавчої дирекції відповідача було прийнято рішення про проведення нарахування обсягу та вартості недоврахованої електроенергії по дозволеній потужності по даній площадці вимірювання, яке було оформлене протоколом №2739 засідання комісії виконавчої дирекції ВАТ "Львівобленерго" від 27 березня 2007 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Задовольняючи позов в частині визнання незаконним рішення, оформленого вказаним протоколом, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, зробив висновок про те, що протокол комісії ВАТ "Львівобленерго" про нарахування обсягу та вартості недоврахованої електроенергії в сумі 209236, 23 грн. є актом, який має обов'язковий характер для споживача щодо сплати вартості недорахованої електричної енергії.

Проте, з такими висновками погодитись не можна, виходячи з наступного.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України.

Одним із таких способів, як вказано у пункті 10 частини 1 названої вище статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними яких передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Оскаржуваний протокол, складений комісією відповідача, за своїми ознаками до таких актів не відноситься, оскільки не носить характеру обов'язкових до виконання ненормативних актів, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил користування електричною енергією. Тобто, оскаржений акт може бути використаний в якості доказу у разі звернення з позовом до суду і підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами статті 43 ГПК України.

За таких обставин, спори такої категорії не підлягають вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи викладене, прийняті по справі судові рішення попередніх інстанцій в частині визнання недійсним рішення, оформленого протоколом №2739 засідання комісії виконавчої дирекції ВАТ "Львівобленерго" по розгляду актів про порушення "Правил користування електричною енергією" від 27 березня 2007 року в частині нарахування вартості недоврахованої електричної енергії підлягають скасуванню, а провадження у справі слід припинити на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115,1117,1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ВАТ "Львівобленерго" задовольнити.

Рішення господарського суду Львівської області від 10 серпня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 5 лютого 2008 року скасувати і припинити провадження у справі.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко