ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" травня 2008 р. Справа №8/211-08

За позовом Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс», м. Ірпінь

про стягнення 878 376,23грн.,

Суддя Чорна Л.В.

Представники:

від позивача: Надирова Р.М.К. –довір. №241/10 від 29.12.07р. - представник;

від відповідача: Колюжна К.П. –довір. №110 від 20.05.2008р. - юрист.

Суть спору:

Стягується 606 539грн. 10коп. основного боргу за природний газ згідно договору №06/05-2756 ТЕ17 від 30.12.2005р. на постачання природного газу для виробництва теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, додаткових угод №1 від 15.03.2006р., №2 від 13.10.2006р., актів передачі-приймання природного газу від 31.01.2006р., від 28.02.2006р., від 31.03.2006р., від 30.04.2006р., від 30.11.2006р., від 21.12.2006р., 55 355грн. пені, 184 138грн. 54коп. інфляційних, 32 343грн. 41коп. 3% річних та господарські витрати.

Відповідач позов визнає, разом з тим просить суд зменшити розмір неустойки та розстрочити виконання рішення на два роки, посилаючись на заборгованість населення регіонів в сумі 1 278 845грн. 00коп., бюджетних установ та організацій в сумі 281 679грн. 00коп. за надані послуги по теплопостачанню, надання пільг та субсидій передбачених законодавством України –21 398грн. 00коп., та не відшкодування державою, в особі її органів, боргів по різниці в цінах –316 686грн. 00коп. Також відповідач зазначив, що ним станом на 01.05.2008р. укладено договори з населенням на реструктуризацію боргу на загальну суму 98 227грн. 00коп.

Позивач щодо зменшення неустойки та розстрочки заперечує.

Позов підлягає задоволенню частково.

судом встановлено:

30 грудня 2005р. між сторонами укладено договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, згідно умов договору постачальник - позивач зобов‘язується передати у власність покупцю –відповідачу в січні-квітні 2006р. природний газ в обсязі до 1 600 000м3, а відповідач зобов‘язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору. Щомісячний обсяг газу встановлено в п. 2.1. договору.

Приймання –передача газу оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого та протранспортованого газу –п. 3.3 договору.

Додатковою угодою №2 строк дії договору продовжено до 31 грудня 2006р.

Згідно актів передачі-приймання природного газу від 31.01.2006р., від 28.02.2006р., від 31.03.2006р., від 30.04.2006р., від 30.11.2006р., від 21.12.2006р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 362 323грн. 10коп.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ та послуги його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку:

·          перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця;

·          подальші оплати проводяться плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно банківських витягів, копії в матеріалах справи, відповідач за отриманий природний газ розрахувався частково лише на суму 755 784грн. 00коп.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов‘язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов‘язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов‘язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно вимог п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов‘язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк опати товару.

Відповідно до п. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов‘язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів оплати до суду не подано.

Разом з цим, згідно п. 7.2. договору, в разі неоплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 6.1. договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином вимога по стягненню 3% річних та інфляційних обґрунтована, підлягає задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані, матеріалами справи доведені підлягають задоволенню частково.

Щодо зменшення розміру неустойки та розстрочення виконання рішення, то судом зазначене приймається в порядку ст. 83 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне:

·          відповідач заборгованість визнає в повному обсязі;

·          борги населення регіонів перед відповідачем за надані послуги по теплопостачанню;

·          борги бюджетних установ та організацій перед відповідачем за надані послуги по теплопостачанню;

·          надання відповідачем пільг та субсидій відповідно до чинного законодавства;

·          не відшкодовані державою різниці в цінах.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Стягнути з приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс»(, 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Карла Маркса, 61) на користь дочірньої компанії «Газ України»національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1) 606 539(шістсот шість тисяч п‘ятсот тридцять дев‘ять)грн. 66коп. основного боргу, 27 667(двадцять сім тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 59коп. пені, 32 343(тридцять дві тисячі триста сорок три)грн. 43коп. 3% річних, 184 138(сто вісімдесят чотири тисячі сто тридцять вісім)грн. 54коп. інфляційних, 8 506(вісім тисяч п‘ятсот шість)грн. 89коп. витрат по миту та 114(сто чотирнадцять)грн. 28коп. інформаційних з розстрочкою платежу на 24 місяці, по 35 804(тридцять п‘ять тисяч вісімсот чотири)грн. 57коп. щомісяця, 35 804(тридцять п‘ять тисяч вісімсот чотири)грн. 72коп. останнього місяця.

По решті –відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, і може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Чорна Л.В.