ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"17" червня 2008 р.           Справа № 13/146-08

За позовом Київської транспортної прокуратури, м. Київ в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, м. Київ та Державного підприємства „Київпассервіс”, м. Київ

до Приватного підприємства „Феліца”, м. Миронівка

про звільнення нежилого приміщення та стягнення заборгованості

Суддя С.Ю. Наріжний

Представники:

прокурор Лихотоп О.Р. - посвідчення №190 від 20.08.2007р.;

від Міністерства транспорту зв"язку Супрун Г.В. - довіреність №1758/25/14-08 від 17.03.2008р.;

від ДП "Київпассервіс" Дядюк О.В. - не з"явився;

від відповідача не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Київська транспортна прокуратура в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України та Державного підприємства “Київпассервіс” (далі –позивач) звернулася до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства “Феліца” (далі- відповідач) про звільнення нежитлового приміщення та стягнення 51738 грн. заборгованості.

Підставою для звернення з відповідним позовом стало невиконання ПП “Феліца” умов договору №63 оренди частини приміщення автостанції “Миронівка”від 08.01.04р., укладеного між Київським обласним автотранспортним управлінням, правонаступником якого є ДП “Київпассервіс”, та ПП “Феліца”.

В судовому засіданні 02.06.2008р. прокурором Київської транспортної прокуратури подано заяву б/н від 02.06.2008р. в якій прокурор змінив позовні вимоги, а саме пункт 3 прохальної частини позовної заяви та просить в частині стягнення, стягнути 61927, 06 грн. заборгованості та 62357, 72 пені.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзиву на позов та інших витребуваних ухвалою суду документів не подав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання ухвалами суду від 03.04.2008 р., 12.05.2008 р. та 02.06.2008 р. Таким чином, відповідач не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду. Згідно зі ст.75 ГПК України справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

08.01.2004 р. між Київським обласним автотранспортним управлінням, правонаступником якого є ДП “Київпассервіс”, та ПП “Феліца було укладено договір №63 оренди частини приміщення автостанції “Миронівка” (далі –Договір).

Згідно наказу Міністерства транспорту та зв’язку України №594 від 28.09.2005 р. ДП «Київпассервіс»є правонаступником всіх прав та обов’язків Київського обласного автотранспортного управління.

Відповідно п. 1.1 договору позивач передав, а відповідач отримав в користування на строк дії договору частину приміщення автостанції «Миронівна»площею 524,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Миронівка, вул. 40 років Перемоги, 2 А (далі – об’єкт) і знаходиться на балансі державного підприємства –Київського обласного автотранспортного управління, інв. №05138.

Згідно з п. 3.2 договору розмір орендної плати складає 2385,67 грн. з ПДВ за місяць з урахуванням щомісячного індексу інфляції. Розрахунки між сторонами проводяться щомісячно по передоплаті за 5 днів до початку місяця.

Відповідно до п. 10.1 договору він діє з 08.01.2004 р. по 31.12.2004 р.

Пунктом 10.6 договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом 1 місяця, договір вважається пролонгованим на той самий термін і на тих самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листами від 07.12.2006 р. та 11.01.2007 р. попередив відповідача про необхідність звільнення об’єкту оренди.

Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору відповідач орендоване приміщення не звільнив, акт приймання - передачі не підписав.

Згідно з п. 5.4 договору у разі припинення договору оренди відповідач зобов’язаний повернути позивачу об’єкт оренди в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ, у тому стані, в якому вона була одержана, з врахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідач в порушення умов п. 5.4 договору та ст. 785 ЦК України договору орендоване приміщення станом на день подання позову не повернув.

Проте, оскільки, як встановлено судом на день розгляду справи відповідачем повернуто позивачу об’єкту оренди, що підтверджується заявою прокурора, провадження у справі в цій частині вимог підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Крім того, в порушення умов договору та прийнятих на себе зобов’язань відповідач не сплатив в повному обсязі орендну плату за період користуванням об’єктом оренди з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог з серпня 2006 р. по травень 2007 р., внаслідок чого згідно розрахунку позивача станом на день подання позову у нього виникла заборгованість в сумі 61927,06 грн.

Доказів оплати основного боргу в сумі 61927,06 грн. відповідач суду не надав, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Прокурором також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 62357,72 грн. пені.

Що стосується зазначеної вимоги, то суд враховує той факт, що прокурором не надано обґрунтованого розрахунку зазначеної вимоги, оскільки прокурором не вказано з якого числа і по яке розраховується пеня по кожному з місяців виникнення заборгованості.

З метою повного та всебічного розгляду справи та для з’ясування фактичних обставин справи суд ухвалами від 12.05.2008 р. та 02.06.2008 р. зобов’язував позивача та прокурора надати обґрунтований розрахунок ціни. Прокурор та позивач вимоги ухвал не виконали обґрунтований розрахунок ціни позову не надали..

За таких обставин справи, суд прийшов до висновку, що вимога прокурора про стягнення 62357,72 грн. пені підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України. Аналогічна ж позиція викладена і в п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 № 01-8/344 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році”.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу ст.121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Так, відповідно до ст.361 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Однією з форм представництва, що визначено ч.3 вказаної норми, є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. При цьому, відповідно до ч.5 ст.361 Закону, прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

В Статуті Державного підприємства “Київпассервіс” визначено, що підприємство є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, що засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України і підпорядковане Державному департаменту автомобільного транспорту.

Враховуючи той факт, що несплата відповідачем коштів позивачу завдає шкоди інтересам держави позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню частково в сумі 61927,06 грн.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства „Феліца” (Київська обл., м. Миронівка, вул. Леніна 139; код 31320682) на користь Державного підприємства „Київпассервіс” (м. Київ, вул. Нижній Вал, 15-А, ) 61927 (шістдесят одну тисячу дев’ятсот двадцять сім) грн. 06 коп. заборгованості.

Стягнути з Приватного підприємства „Феліца” (Київська обл., м. Миронівка, вул. Леніна 139; код 31320682) в доход державного бюджету України 619 (шістсот дев’ятнадцять) грн. 27 коп. державного мита.

Стягнути з Приватного підприємства „Феліца” (Київська обл., м. Миронівка, вул. Леніна 139; код 31320682) в доход державного бюджету (р/р 0001, банк ГУ ДКУ у Київській області, МФО 821018, одержувач платежу ГУ ДКУ у Київській області, код 24074109) 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

В частині вимоги про звільнення орендованого приміщення провадження у справі припинити.

В частині стягнення 62357,72 грн. пені позов залишити без розгляду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Наріжний С.Ю.