ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.05.08 р.                     Справа № 20/313

за позовом Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк, в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз”, м. Слов’янськ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства „Словважмаш”, м. Слов’янськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на боці позивача Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ.

про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання

Суддя господарського суду Донецької області Яманко Валентина Григорівна

при секретарі судового засідання Стреліній М. В.

Представники:

від позивача: не з’явився,

від відповідача: Дятлов І. С. – за дов. № 50/182 від 20 вересня 2007 року,

Горгуль О. А. – за дов. № 50/180 від 20 вересня 2007 року,

від третьої особи: Коваленко Л.М. – за дов. № 214/10 від 29 грудня 2007 року.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк звернувся в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз”, м. Слов’янськ до господарського суду Донецької області 30 серпня 2006 року з позовною заявою № 844/04 від 7 серпня 2006 року (т. 1 арк. справи 6-9) до відкритого акціонерного товариства “Словважмаш”, м. Слов’янськ про стягнення 144366 грн. 13 коп.

Ухвалою від 31 серпня 2006 року господарський суд Донецької області (суддя Донець О. Є.) прийняв позовну заяву до розгляду та порушив провадження у справі № 20/313 (т. 1 арк. справи 1).

Під час розгляду справи позивач поясненнями № 1252/04 від 17 листопада 2006 року (т. 1 арк. справи 74-78) уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача 106442 грн. 53 коп. заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, 652 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань та 1215 грн. 07 коп. трьох відсотків річних (т. 1 арк. справи 97).

Рішенням господарського суду Донецької області від 28 березня 2007 року по справі № 20/313 в задоволенні позовних вимог ВАТ з газопостачання та газифікації “Донецькоблгаз”, м. Донецьк в особі структурного підрозділу Слов’янське управління по газопостачанню та газифікації ВАТ “Донецькоблгаз”, м. Слов’янськ було відмовлено (т. 1 арк. справи 152-154).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 7 червня 2007 року по справі № 20/313 апеляційна скарга ВАТ з газопостачання та газифікації “Донецькоблгаз” була залишена без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 28 березня 2007 року - без змін (т. 2 арк. справи 32-33).

Постановою Вищого господарського суду України від 3 жовтня 2007 року по справі № 20/313 в задоволенні касаційної скарги ВАТ з газопостачання та газифікації “Донецькоблгаз” було відмовлено, постанова Донецького апеляційного господарського суду від 7 червня 2007 року – залишена без змін (т. 2 арк. справи 63-65).

Постановою Верховного суду України від 18 грудня 2007 року по справі № 20/313 касаційна скарга ВАТ з газопостачання та газифікації “Донецькоблгаз” була задоволена, постанова Вищого господарського суду України від 3 жовтня 2007 року, постанова Донецького апеляційного господарського суду від 7 червня 2007 року та рішення господарського суду Донецької області від 28 березня 2007 року були скасовані, справа № 20/313 була направлена на новий розгляд (т. 2 арк. справи 79-81).

Ухвалою від 23 січня 2008 року справа № 20/313 згідно розпорядження голови господарського суду Донецької області (т. 2 арк. справи 85) була прийнята до провадження судді господарського суду Донецької області Наумової К. Г. (арк. справи 86).

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 26 березня 2008 року справа № 20/313 була передана на розгляд судді господарського суду Донецької області Яманко В. Г., у зв’язку з обранням судді Наумової К. Г. на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду (т. 2 арк. справи 102).

Ухвалою від 27 березня 2008 року справа № 20/313 була прийнята до провадження судді господарського суду Донецької області Яманко В. Г. (т. 2 арк. справи 106).

Ухвалою від 22 квітня 2008 року (т. 2 арк. справи 111) господарським судом Донецької області було задоволено клопотання позивача та залучено до участі в розгляді справи № 20/313 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача Дочірню компанію “Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ.

Позивач 19 травня 2008 року на судове засідання не з’явився, проте через канцелярію суду надав пояснення № 15/1102 від 19 травня 2008 року (т. 2 арк. справи 114-115) в яких уточнив заявлену в позові суму боргу, зазначивши, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 102652 грн. 93 коп., в заявлені вимоги про стягнення сум інфляції в розмірі 652 грн. 62 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 1215 грн. 07 коп. позивач зміни не вніс. Відповідач проти позовних вимог заперечував. Третьою особою були надані письмові пояснення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сума ПДВ в розмірі 102652 грн. 93 коп. донарахована відповідачу за січень-березень 2006 року на вартість поставленого природного газу, у зв’язку з тим, що наказом НАК “Нафтогаз України” від 16 лютого 2006 року № 115 затверджено прейскурант цін на природний газ з 20 лютого 2006 року, за яким ціна для промислових споживачів і інших суб’єктів господарювання встановлена з урахуванням податку на додану вартість.

Позивач - відкрите акціонерне товариство з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк, зареєстрований як юридична особа, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію. Відповідно до статуту (т. 1 арк. справи 53-54) позивач зареєстрований за адресою: 83050, м. Донецьк, вул. Р. Люксембург, 23а. Позивач включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 03361075 (т. 1 арк. справи 55).

Згідно до Положення (т. 1 арк. справи 56-57) Слов’янське управління по газопостачанню та газифікації є філією без юридичного статусу відкритого акціонерного товариства „Донецькоблгаз”, зареєстроване за адресою: 84112, м. Слов’янськ, вул. Чубаря, 28-б, та включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 20316969 (т. 1 арк. справи 58).

Відповідач – відкрите акціонерне товариство „Словважмаш”, м. Слов’янськ зареєстрований як юридична особа, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію (т. 1 арк. справи 111). Відповідно до статуту (арк. справи 107-110) відповідач зареєстрований за адресою: 84102, м. Слов’янськ, вул. Заводська, 2. Відповідач включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 00210594 (т. 1 арк. справи 112).

Відповідач позову не визнав, посилаючись на те, що умовами договору № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року та додатковими угодами до нього вартість природного газу визначена без урахування податку на додану вартість на підставі постанови НКРЕ України № 1151 від 21 грудня 2005 року “Про затвердження граничного рівня ціни на газ, який поставляється для промислових споживачів”.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача - дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ зареєстрована як юридична особа, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію, зареєстроване за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденко, 1 та включена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 31301827.

Згідно пояснень третьої особи (т. 2 арк. справи 116-117) з 1 січня 2006 року на території України реалізується газ ввезений не на виконання міжнародних договорів України, тому згідно статті 8 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” на вартість газу нараховується податок на додану вартість.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, -

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз” в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз” (Постачальник) та відкритим акціонерним товариством „Словважмаш” (Покупець) було укладено договір № 09-22/1(2006)-Пр на постачання природного газу (т. 1 арк. справи 10, 123), згідно якого позивач передає, а відповідач – зобов’язується прийняти та сплатити природний газ на умовах даного договору. Договір був укладений з протоколом розбіжностей № 1, за яким Покупцем була змінена редакція пунктів 2.1 та 5.1 Договору (т. 1 арк. справи 11). Термін дії договору був визначений пунктом 10.1, за яким даний договір набирає чинності з дати його підписання і діє в частині поставки газу з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, в частині проведення розрахунків – до їх здійснення.

Пунктом 4.1 розділу 4 договору було передбачено, що ціна за 1000 куб. метрів газу для платників ПДВ із урахуванням ПДВ, 2 % цільової надбавки та без урахування тарифу транспортування складає 405 грн. 88 коп., з них ПДВ 4 грн. 45 коп., тариф постачання 17 грн. 58 коп., цільова надбавка 9 грн. 10 коп.

Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1548 від 25 грудня 1996 року (в редакції постанови КМУ від 13 липня 2000 року N 1117) передбачено, що тарифи на транспортування газу природного розподільними мережами та поставку газу природного регулюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Пунктом 1 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі за текстом - НКРЕ) від 21 грудня 2005 року N 1151 (т. 1 арк. справи 17) був затверджений граничний рівень цін на природний газ, який поставляється для промислових споживачів НАК "Нафтогаз України", ДК "Газ України", підприємствами з газопостачання та газифікації і ЗАТ "Київгазпостач" у розмірі 422,10 грн. за 1000 м3 без урахування тарифів на транспортування та постачання природного газу і податку на додану вартість. Як передбачено в постанові, вона набула чинності з 1 січня 2006 року (пункт 3).

1 січня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз” в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз” та відкритим акціонерним товариством „Словважмаш” була укладена додаткова угода (т. 1 арк. справи 21) до договору № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року про встановлення з 1 січня 2006 року ціни на газ (пункт 4.1 договору) у відповідності до постанови НКРЕ від 21 грудня 2005 року N 1151 у розмірі 422,10 грн. за 1000 м3 без урахування тарифів на транспортування та постачання природного газу і податку на додану вартість та для платників ПДВ з урахуванням тарифу - у розмірі 449 грн. 81 коп.

Пунктом 1 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 16 лютого 2006 року N 176 (т. 1 арк. справи 18) був затверджений граничний рівень ціни на природний газ, який поставляється для промислових споживачів, у розмірі 548,00 грн. за 1000 м3 без урахування податку на додану вартість і тарифів на транспортування та постачання природного газу. Як передбачено в постанові, вона набула чинності з 20 лютого 2006 року (пункт 3), а постанова НКРЕ від 21 грудня 2005 року N 1151 була визнана такою, що втратила чинність.

20 лютого 2006 року між Відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз” в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз” та відкритим акціонерним товариством „Словважмаш” була укладена додаткова угода (т. 1 арк. справи 21) до договору № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року про встановлення з 20 лютого 2006 року ціни на газ (пункт 4.1 договору) у відповідності до постанови НКРЕ від 16 лютого 2006 року N 176 у розмірі 548,00 грн. за 1000 м3 без урахування тарифів на транспортування та постачання природного газу і податку на додану вартість та для платників ПДВ з урахуванням тарифу - у розмірі 578,732 грн.

Наказом НАК “Нафтогаз України” № 115 від 16 березня 2006 року був затверджений новий прейскурант цін на природний газ ресурсів НАК “Нафтогаз України” (т. 1 арк. справи 19-20) та введений в дію з 20 лютого 2006 року, за яким вартість послуг постачання природного газу з 1 січня 2006 року склала 534,23 грн. (з урахуванням ПДВ, тарифу постачання та цільової надбавки), з 20 лютого 2006 року – 688,332 грн. (з урахуванням ПДВ, тарифу постачання та цільової надбавки). У зв’язку з чим, 15 березня 2006 року позивачем - відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз” в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз” була складена та підписана зі своєї сторони додаткова угода (т. 1 арк. справи 22), за якою пункту 4.1 договору викладався в наступній редакції: “Згідно з листом НАК “Нафтогаз” України від 24 лютого 2006 року № 8/1.2-275-1494 та листом № 31/17-3337 від 15 березня 2006 року, а також договору купівлі-продажу між НАК “Нафтогаз України” та ДК “Газ України” від 3 січня 2006 року № 06/06-4 розрахунок плати за 1000,0 кубічних метрів газу на момент укладання договору, що відпускається промисловим споживачам, складає – до 20 лютого 2006 року 422 грн. 10 коп. (без ПДВ), 534 грн. 23 коп. (з ПДВ та тарифом постачання), з 20 лютого 2006 року 548 грн. (без ПДВ), 688,332 грн. (з ПДВ та тарифом постачання). ПДВ нараховується всім споживача, незалежно від їх статусу платника податку на додану вартість згідно статті 8 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” у зв’язку з постачанням природного газу, одержаного не на виконання міжнародних договорів”. Цією ж додатковою угодою пропонувалося викласти пункт 10.1 договору № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року в наступній редакції: “Даний договір набуває чинності з дати його підписання і діє в частині постачання газу з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення”.

Відкрите акціонерне товариство “Словважмаш” відмовилося від підписання наведеної додаткової угоди від 15 березня 2006 року, тому відкрите акціонерне товариство з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз” звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про зобов’язання ВАТ “Словважмаш” укласти цю додаткову угоду.

Рішенням господарського суду Донецької області по справі № 17/111пд від 13 червня 2006 року (т. 1 арк. справи 105-106) в задоволенні позовних вимог ВАТ “Донецькоблгаз” було відмовлено та договір № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року був залишений без змін.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду по справі № 17/111пд від 29 серпня 2006 року (т. 1 арк. справи 102-104) рішення господарського суду Донецької області від 13 червня 2006 року у справі № 17/111пд було скасоване, позов ВАТ “Донецькоблгаз” задоволений частково: пункт 4.1 договору на постачання природного газу № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року доповнений наступним реченням: "Податок на додану вартість визначається відповідно до чинного законодавства" та вказано, що дана зміна до договору набирає чинності з 15 березня 2006 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 30 січня 2007 року по справі № 17/111пд (т. 1 арк. справи 141-143) касаційна скарга відкритого акціонерного товариства “Словважмаш” була задоволена, постанова від 29 серпня 2006 року Донецького апеляційного господарського суду скасована, рішення господарського суду Донецької області від 13 червня 2006 року залишено в силі. Ухвалою Верховного суду України від 29 березня 2007 року (т. 2 арк. справи 89) було відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 30 січня 2007 року у справі № 17/111 пд.

Підставами для відмови ВАТ “Донецькоблгаз” в задоволенні позовних вимог про укладання додаткової угоди до договору № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року Вищим господарським судом України було зазначено наступне.

Зміни умов договору Постачальник мотивує передачею покупцеві природного газу, який ввозиться на митну територію України на інших, ніж відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, укладених на виконання міжнародних договорів України, умовах. Такі операції мають оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків і нульова ставка податку згідно з статтею 8 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” до таких операцій не застосовується. За таких обставин господарські суди по справі № 17/111пд дійшли обґрунтованого висновку про те, що даний спір випливає з встановлення контрагентами ціни газу, збільшеної на податок на додану вартість, залежно від джерел його постачання на митну територію України. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що позивач не довів наявності встановлених статтею 652 Цивільного кодексу України умов для зміни договору, а також з того, що ставки податку на додану вартість не можуть встановлюватись чи змінюватись судом. Апеляційний господарський суд також дійшов висновку про відсутність підстав для зобов’язання відповідача укласти спірну додаткову угоду в редакції позивача, проте, керуючись доцільністю врегулювати між сторонами спірне питання розрахунків, частково задовольнив позов. Вищий господарський суд України з цього приводу вказав, що за обставин відсутності підстав для зобов’язання відповідача укласти спірну додаткову угоду в редакції позивача та відсутності клопотання сторони про вихід за межі позову у господарського суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для часткового задоволення позову та внесення в текст Договору інших, ніж просив позивач, умов.

Таким чином, постановою Вищого господарського суду України від 30 січня 2007 року по справі № 17/111пд було визначено, що зміна умови договору № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року в частині встановлення ціни договору з нарахуванням 20 відсотків податку на додану вартість шляхом укладання додаткової угоди від 15 березня 2006 не відбулася

Частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Крім того, згідно статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Постановою Верховного суду України від 18 грудня 2007 року по справі № 20/313 (т. 2 арк. справи 79-81) було вказано, що господарські суди при дослідженні матеріалів справи не звернули увагу на те, що згідно з листом НАК “Нафтогаз України” ДК "Газ України" № 31/17-3337 від 15 березня 2006 року (т. 1 арк. справи 23) з 1 січня 2006 року імпортований природний газ НАК “Нафтогаз України” отримує на підставі зовнішньоекономічних контрактів, укладених не на виконання міжнародних договорів та не дослідили на виконання яких міжнародних договорів і зовнішньоекономічних контрактів, що припинили свою дію, НАК "Нафтогаз України" отримував і передавав споживачам України імпортований, у зв’язку з чим висновок про відсутність правових підстав для стягнення податку на додану вартість у ціні газу є помилковим та справа була повернута на новий розгляд.

Про новому розгляді справи суд неодноразово витребував у позивача докази походження природного газу, який постачався відповідачу протягом 2006 року, проте позивач вимоги суду не виконав пославшись на наявність цих даних у Дочірньої компанії “Газ України”, яку клопотав залучити в якості третьої особи.

Згідно пояснення третьої особи - дочірньої компанії “Газ України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (т. 2 арк. справи 116-117) між нею та ВАТ „Донецькоблгаз” 30 грудня 2005 року було укладено договір на постачання природного газу для потреб промислових споживачів № 06/05-2034 (т. 1 арк. справи 79-80), предметом якого було постачання природного газу у 2006 році, отриманого НАК „Нафтогаз України” за зовнішньоекономічними контрактами, укладеними на виконання міжнародних договорів. 25 січня 2006 року між ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” та ВАТ „Донецькоблгаз” було укладено додаткову угоду до договору № 06/05-2034 від 30 грудня 2005 року (т. 1 арк. справи 81), згідно якої передбачалося постачання газу іншого походження, ніж імпортований, який передається та коригується ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” в односторонньому порядку в залежності від наявності відповідних ресурсів газу. Відповідно до вимог статті 8 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” звільняються від обкладання податком на додану вартість операції з ввезення природного газу на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічних контрактів укладених на виконання міжнародних договорів України. Природний газ, поставлений позивача, був отриманий ДК „Газ України” від НАК „Нафтогаз України” згідно договору № 06/06-4 від 4 січня 2006 року та постачався з 20 % ставкою ПДВ, що підтверджено актами прийому-передачі (т. 1 арк. справи 90-92). Крім того, третьою особою було вказане, що з 1 січня 2006 року імпортований природний газ НАК „Нафтогаз України” отримує на підставі зовнішньоекономічних контрактів, які укладені не на виконання міжнародних договорів України.

В поясненнях № 15/1102 від 19 травня 2008 року (т. 2 арк. справи 114-115) позивач зазначив, що суть позову полягає у вимогах про стягнення з відповідача залишку боргу, що склався станом на 14 травня 2008 року в розмірі 102652 грн. 93 коп. за рахунок донарахування ПДВ за січень – березень 2006 року на вартість на поставленого природного газу на тих же підставах, що й зазначено третьою особою. В матеріалах справи наявний акт-рахунок № 6 про нарахування податку на додану вартість за січень, лютий 2006 року на загальну суму 85288 грн. 52 коп. (т. 1 арк. справи 50), в акті-рахунку № 6 від 31 березня 2006 року за березень 2006 року позивач (т. 1 арк. справи 40) вказував вартість газу з врахуванням 20 % ПДВ (26328 грн. 36 коп.), проте відповідач виправив виставлені суми ПДВ та загальну вартість по рахунку (т. 1 арк. справи 78).

В той же час, надані пояснення позивача та третьої особи не збігаються з даними зазначеними в актах прийому-передачі природного газу складеними між ВАТ “Донецькоблгаз” та ВАТ “Словважмаш” від 31 січня 2006 року (т. 1 арк. справи 32), від 19 та 28 лютого 2006 року (т. 1 арк. справи 35), від 31 березня 2006 року (т. 1 арк. справи 39), на підставі яких були виписані позивачем рахунки та податкові накладні ( 31, 33-34, 36-38, 40-41). Так, в актах прийому–передачі природного газу було зазначено, що у відповідності з договором № 09-22/1(2006)-Пр від 31 грудня 2005 року Слов’янське управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз” реалізувало ВАТ “Словважмаш”, яке є платником податку на додану вартість на загальних умовах, природний газ переданий у відповідності з договором № 44-06/03-1999 від 16 травня 2003 року між ДК “Газ України” та ВАТ “Донецькоблгаз”, отриманий згідно з зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу природного газу № 14/404 від 14 травня 2001 року укладеного між НАК “Нафтогаз України” та ДТК “Туркменнафтогаз”, контрактами № 100, № 101 від 5 грудня 2002 року між НАК “Нафтогаз України” та Eural Gas KFT, укладених на виконання Угоди між Україною і Туркменистаном про постачання природного газу з Туркменистану в Україну в 2002 – 2006 роках від 14 травня 2001 року та переданий ДК “Газ України” за договором поставки природного газу в 2003 році між НАК “Нафтогаз України” та ДК “Газ України” № 06/03-86 від 22 січня 2003 року.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори. Принципи побудови системи оподаткування в Україні, види податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначаються Законом України "Про систему оподаткування", яким передбачено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) і пільги щодо оподаткування можуть встановлюватись або змінюватись тільки законами про оподаткування (частина 3 статті 1).

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій тощо визначаються Законом України "Про податок на додану вартість" (далі - Закон). За статтею 3 Закону до об'єкта оподаткування відносяться, зокрема, операції платників податку з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України (підпункт 3.1.1 пункту 3.1). Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 Закону податок становить 20 відсотків бази оподаткування, визначеної статтею 4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг). Правило про те, що продаж товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість, міститься також у пункті 7.1 статті 7 Закону. Тобто, ціна послуги за постачання газу повинна містити нарахований податок на додану вартість з визначенням про це в договорі. Як вбачається з матеріалів справи суть спору й складає не врахування в договорі та додаткових угодах до нього в ціні газу, що постачався ВАТ “Донецькоблгаз” 20 відсотків податку на додану вартість, а спроба ВАТ “Донецькоблгаз” змінити ціну газу укладанням додаткової угоди від 15 березня 2006 року не призвела до вирішення цього питання, оскільки судом у справі № 17/111пд вимога ВАТ “Донецькоблгаз” про укладання цієї угоди задоволена не була та зазначено про відсутність підстав для зміни ціни газу за січень-березень 2006 року.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків передбачених законом. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, всупереч статті 33 Господарського процесуального кодексу України позивач не довів підстави пред’явлення до сплати додатково нарахованої суми податку на додану вартість за січень-березень 2006 року в розмірі 102652 грн. 93 коп., що обумовлює відмову в задоволенні позовних вимог, як в цій частині, так відповідно і в частині нарахування на заявлену суму боргу інфляції в розмірі 652 грн. 62 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 1215 грн. 07 коп.

Враховуючи вищевикладене, позов відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк, в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз”, м. Слов’янськ уточнений поясненнями № 1252/04 від 17 листопада 2006 року та № 15/1102 від 19 травня 2008 року до відкритого акціонерного товариства „Словважмаш”, м. Слов’янськ про стягнення боргу 102652 грн. 93 коп. заборгованості в розмірі 102652 грн. 93 коп., 652 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань та 1215 грн. 07 коп. трьох відсотків річних задоволенню не підлягає.

За статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати суд покладає на позивача, у зв’язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 35, 43, 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог (уточнених поясненнями № 1252/04 від 17 листопада 2006 року та № 15/1102 від 19 травня 2008 року) відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації „Донецькоблгаз”, м. Донецьк, в особі Слов’янського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ „Донецькоблгаз”, м. Слов’янськ до відкритого акціонерного товариства „Словважмаш”, м. Слов’янськ про стягнення заборгованості в розмірі 102652 грн. 93 коп., 652 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань та 1215 грн. 07 коп. трьох відсотків річних відмовити повністю.

У судовому засіданні 19 травня 2008 року за згодою відповідача та третьої особи оголошено вступну та резолютивну частини рішення в присутності представників сторін.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Рішення складене у повному обсязі та підписане 22 травня 2008 року.

Надруковано 3 примірника:

1. Позивачу – 1.

2. Відповідачу – 1.

3. До справи – 1.

________________________________________________________________________________

Адреса та телефон господарського суду Донецької області: 83048, м. Донецьк, вул. Артема, 157, тел. 381-88-46.