ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р.

№ 3/577-30/424

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Палій В.М.,

Подоляк О.А.,

розглянувши касаційну скаргу Національної акціонерної компанії "Надра України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2008р. та рішення господарського суду м. Києва від 05.06.2008р.

у справі №3/577-30/424 господарського суду м. Києва

за позовом Приватного підприємства "Ковчег ХХІ"

до відповідача Національної акціонерної компанії "Надра України"

про стягнення 114 213,42грн.

за участю представників:

ПП "Ковчег ХХІ" –Канашевич Т.А.;

НАК "Надра України" –Борисенко Д.В.;

ГПУ – Рудак О.В.

в с т а н о в и л а :

Приватне підприємство "Ковчег ХХІ" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом та просило суд стягнути з відповідача –Національної акціонерної компанії "Надра України" 114 213,42грн. збитків.

Вимоги позивача мотивовані заподіянням йому відповідачем збитків у вигляді витрат на оплату орендної плати, комунальних платежів та відшкодування витрат балансоутримувача. При цьому, позивач вказує, що був позбавлений можливості належним чином користуватись орендованими приміщеннями, проводити у них ремонтні та поліпшувальні роботи, внаслідок порушення відповідачем зобов’язань за договором №136/04 від 29.12.2004р., який укладено між ним та відповідачем, в частині обов’язку відповідача:

-не чинити перешкоди своїми діями або бездіяльністю у проведенні ремонтних та поліпшувальних робіт в орендованому приміщенні, функціонуванні об’єкта у цілому;

-забезпечення вільного проходу та проїзду для користування входами та виходами, що ведуть до орендованих приміщень, проїзду з боку вулиці Золотоворітської з дозволу охорони;

-погодити та сприяти ПП "Ковчег ХХІ" в організації додаткової вхідної групи до приміщень об’єкта з боку фасаду будівлі;

- не вчиняти дій, які б перешкоджали користуватись орендованим приміщенням на умовах, встановлених договором №908 від 20.08.2004р., який укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ПП "Ковчег ХХІ" (т.1 а.с.4-6).

Рішенням господарського суду м. Києва від 20.03.2007р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду з НАК "Надра України" на користь ПП "Ковчег ХХІ" стягнуто 114 213,42грн. в рахунок відшкодування заподіяних збитків (т.1 а.с.104-108).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. рішення господарського суду м. Києва від 20.03.2007р. залишено без змін (т.1 а.с.134-137).

До перегляду прийнятих у справі судових актів у касаційному порядку, заступник Генерального прокурора України повідомив про вступ у справу, про що направив відповідне звернення (т.1 а.с.155).

Постановою Вищого господарського суду України від 09.10.2007р. постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 20.03.2007р. скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.176-183).

Під час нового розгляду спору у справі, позивачем 19.12.2007р. подано заяву про уточнення та збільшення розміру заявлених вимог. Так, відповідно до поданої заяви, ПП "Ковчег ХХІ" просить стягнути на його користь з НАК "Надра України" збитки у розмірі 119 213,42грн., у т.ч. 114213,42грн. витрат по оплаті орендної плати, 5 000грн. витрат балансоутримувача та сплаті комунальних послуг (т.2 а.с.13, 15-17).

Відповідач у справі – НАК "Надра України" заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що відсутній причинно-наслідковий зв’язок між понесеними витратами та протиправною поведінкою, що виключає настання відповідальності у вигляді зобов’язання відшкодувати збитки (т.2 а.с.36-37).

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.06.2008р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду з НАК "Надра України" на користь ПП "Ковчег ХХІ" стягнуто 119 213,42грн. збитків, у т.ч. 114 213,42грн. витрат на оплату орендної плати, 5 000грн. в рахунок відшкодування оплати витрат балансоутримувача і комунальних послуг (т.2 а.с.75-83).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що:

- відповідачем допущено порушення взятих на себе зобов’язань за договором про співробітництво та договором про відшкодування витрат балансоутримувача, а також вчинено дії, спрямовані на перешкоджання користування позивачем орендованим майном;

- факт протиправності дій відповідача встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили і є преюдиційним для даної справи;

- у зв’язку з неправомірною поведінкою відповідача позивач був позбавлений можливості використовувати орендоване приміщення за цільовим призначенням, що спричинило збитки, які полягають у витратах на оплату орендної плати, відшкодуванням витрат балансоутримувача та сплатою комунальних послуг;

- неправомірними діями відповідач унеможливив подальшу діяльність позивача, порушив його права як орендаря та позбавив можливості використовувати орендоване майно за цільовим призначенням;

- між понесеними позивачем витратами та протиправною поведінкою відповідача існує причинно-наслідковий зв’язок, який полягає у тому, що в результаті протиправної поведінки відповідача позивач був позбавлений доступу до орендованого ним приміщення та не мав можливості використовувати його за цільовим призначенням, внаслідок чого поніс матеріальні збитки у вигляді витрат на оплату орендної плати, комунальних платежів та відшкодування витрат балансоутримувача;

- відповідач не надав доказів відсутності його вини у заподіянні позивачу збитків.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2008р. рішення господарського суду м. Києва від 05.06.2008р. залишено без змін (т.2 а.с.118-120).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, НАК "Надра України" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а у задоволенні позову відмовити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судами норм процесуального права, а також не застосуванням норм матеріального права, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин (т.2 а.с.129-131).

Позивач у справі –ПП "Ковчег ХХІ" у відзиві на касаційну скаргу, вважаючи її доводи безпідставними, просить прийняті у справі судові акти залишити в силі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є відшкодування збитків у вигляді понесених позивачем витрат, заподіяних порушенням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договорами.

Так, відповідно до ст.224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. У відповідності з ч.2 цієї норми, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ст.225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

В силу ст.218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст.224 ГК України, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки; причинно-наслідковий зв’язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є встановлення всіх елементів складу правопорушення.

Під час розгляду справи по суті заявлених вимог та перегляді прийнятого рішення в апеляційному порядку, судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ПП "Ковчег ХХІ" укладено договір оренди №908 від 20.08.2004р. (викладено у новій редакції в силу договору №1039/908 від 07.10.2004р.), за умовами якого позивачу передано в тимчасове платне користування для розміщення закладу кафе-бар та допоміжних приміщень державне майно у вигляді нежилих приміщень площею 394,3м2, які знаходяться у будинку №34 по вул. Володимирській у м. Києві, що перебуває на балансі НАК "Надра України".

На виконання п.5.8 договору (у редакції договору №1039/908 від 07.10.2004р.), 29.12.2004р. між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Зазначений договір є підставою для виникнення у відповідача зобов’язання щодо створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності.

Також, судами встановлено, що сторонами у даній справі 18.08.2004р. укладено договір №01К/НУ про співробітництво, відповідно до якого НАК "Надра України" взяло на себе зобов’язання не перешкоджати своїми діями або бездіяльністю проведенню позивачем ремонтних і поліпшувальних робіт у приміщенні та функціонуванні об’єкта у цілому, а також всіляким чином враховувати взаємні інтереси та сприяти одна одній у вказаній діяльності. Зокрема, відповідач зобов’язався: дозволити та забезпечувати позивачу вільний прохід і проїзд для користування входами і виходами, що ведуть до орендованих приміщень, а також проїзду з вул. Золотоворітської з дозволу охорони; погодити і всіляко сприяти позивачу у організації додаткової вхідної групи до приміщень об’єкту з боку фасаду будівлі, де він знаходиться; не вчиняти дій, які б перешкоджали позивачу користуватися орендованим майном на умовах договору оренди.

Вимоги позивача у даній справі щодо відшкодування збитків обґрунтовані не виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за вказаними договорами.

Вирішуючи спір у даній справі та переглядаючи прийняте рішення в апеляційному порядку суди встановили, що факт порушення вищевказаних зобов’язань відповідачем встановлений рішенням господарського суду м. Києва від 27.12.2005р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2006р., у справі №3/685 за позовом ПП "Ковчег ХХІ" до НАК "Надра України", третя особа –Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву про усунення перешкод у користуванні майном.

Зокрема, рішенням у вказаній справі встановлено, що НАК "Надра України" 03.08.2005р. видано розпорядження №10-р, яким заборонено будь-якій вхід, завезення (вивіз) майна до компанії стороннім особам через КПП №1 (вул. Володимирська, 34), КПП №2 (вул. Золотоворітська, 9) та ворота у внутрішній двір. Внаслідок прийняття такого розпорядження відповідачем порушено умови договору про співробітництво та договору про відшкодування витрат балансоутримувача, а також вчинено дії, спрямовані на перешкоджання користування позивачем орендованим майном.

Суди вірно визнали факти, встановлені зазначеним рішенням, преюдиційними для даної справи.

Так, відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Оскільки склад сторін у даній справі та вказаній тотожний, судами вірно визнано встановленим факт вчинення протиправних дій відповідачем.

Досліджуючи питання наявності збитків у вигляді витрат, судами встановлено, що позивач поніс витрати на оплату орендної плати згідно умов договору №908 від 20.08.2004р. (в редакції договору №1039/908 від 07.10.2004р.) у розмірі 114 213,42грн., відшкодування витрат балансоутримувача і комунальних послуг у розмірі 5 000грн. Зазначені витрати суди визнати збитками позивача, які він поніс внаслідок протиправної поведінки відповідача.

Зокрема, згідно умов договору від 29.12.2004р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, розмір витрат визначається щомісячним кошторисом витрат (п.2.1.1 договору), а плату позивач повинен здійснювати на рахунок балансоутримувача на підставі рахунку, виставленого балансоутримувачем.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що відповідач відповідні рахунки не виставляв, а 5 000грн. перераховано позивачем в якості авансу.

Крім того, висновку щодо наявності прямого причинно-наслідкового зв’язку між збитками у вигляді витрат на оплату орендної плати та протиправною поведінкою відповідача, суди першої та апеляційної інстанції дійшли не взявши до уваги наступні положення норм матеріального права.

В силу ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однією з підстав виникнення господарського зобов’язання, згідно ст.174 ГК України, є господарський договір.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарські зобов’язання, які є одним із видів господарських зобов’язань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Згідно п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом вищевказаних норм матеріального права, підставою для виникнення у позивача обов’язку сплачувати оренду плату є укладений між позивачем та РВ ФДМУ по м. Києву відповідний договір оренди №90 від 20.08.2004р. (викладений у новій редакції 07.10.2004р.), який встановлює порядок її нарахування, строк виконання зобов’язання по оплаті орендної плати.

Судами не встановлено, що вказаний договір укладений з метою захисту прав позивача, порушених внаслідок протиправних дій відповідача. До того ж укладення такого договору, який укладено сторонами, що встановлено судами першої та апеляційної інстанцій у 2004р,. відбулось до вчинення відповідачем протиправних дій, що полягають у видачі розпорядження №10-р від 03.08.2005р. та інших дій, факти вчинення яких встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 27.12.2005р. у справі №3/685.

Відповідний обов’язок позивача –сплачувати орендну плату не залежить від відповідних дій відповідача і мав місце на існування також і у тому випадку, якщо б відповідач не вчинив відповідних дій.

Крім того, судами не взято до уваги також і те, що, відповідно до ч.4,6 ст.762 ЦК України, наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася; наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, якщо буде встановлено, що позивач не міг використовувати орендоване приміщення через не залежні від його волі обставини, він має право вимагати зменшення орендної плати або звільнення його від неї в залежності від ступеня обмеження.

Таким чином, висновку щодо наявності прямого причинного-наслідкового зв’язку між протиправними діями відповідача та витратами позивача по оплаті орендної плати, сплати авансового платежу, суди дійшли помилково не застосувавши вищенаведені норми матеріального права, що підлягали застосуванню до взаємовідносин сторін.

За таких обставин, суди дійшли безпідставного висновку про обґрунтованість заявлених вимог, враховуючи відсутність всіх елементів складу цивільного-правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст.224 ГК України.

Також слід зазначити, що у відповідній справі позивач не заявляв вимог про стягнення з відповідача збитків у вигляді неодержаних прибутків, а предметом спору у даній справі є збитки у вигляді витрат на оплату орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача.

Враховуючи зазначене, прийняті з порушенням норм матеріального права судові акти підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

У випадку виконання судових актів, які скасовуються, відповідач не позбавлений права звернутись до суду в порядку, визначеному ст.122 ГПК України, з заявою про поворот виконання судових актів.

В силу ст.49 ГПК України відповідачу підлягають відшкодуванню витрати, понесені у зв’язку з оплатою державним митом апеляційних скарг у загальному розмірі 1167,14грн. (т.1 а.с.115, т.2 а.с.101) та касаційних скарг у загальному розмірі 1167,14 (т.1 а.с.149, т.2 а.с.132).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Національної акціонерної компанії "Надра України" задовольнити.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2008р. та рішення господарського суду м. Києва від 05.06.2008р. у справі №3/577-30/424 скасувати.

3.          У позові відмовити.

4.          Стягнути з Приватного підприємства "Ковчег ХХІ" на користь Національної акціонерної компанії "Надра України" в рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв’язку з оплатою державним митом апеляційних скарг 1167,14грн. та касаційних скарг у розмірі 1167,14грн.

5.          Доручити видати наказ на виконання п. 4 резолютивної частини постанови господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Палій В.М.

Подоляк О.А.