ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2008 Справа № 20/282

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л. (доповідача)

суддів:Верхогляд Т.А., Крутовських В.І.

при секретарі Гайдук Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Погребна І.В., довіреність №б/н від 14.04.08; Храброва А.М., довіреність №б/н від 28.01.08; Колонтай Ю.Ю., довіреність №б/н від 16.11.07;

від відповідача : Потенко В.А., довіреність №2 від 14.03.08; Познякова О.В., довіреність №777 від 10.07.07

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства “Нікопольська приватна пивоварня”, м.Нікополь на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.07р. у справі № 20/282-07

за позовом відкритого акціонерного товариства “Луганський пивоварний завод”, м.Луганськ

до приватного підприємства “Нікопольська приватна пивоварня”, м.Нікополь

про стягнення 319 853грн.42коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2007р. у справі №20/282-07 (суддя Пархоменко Н.В.) позов відкритого акціонерного товариства (далі-ВАТ) “Луганський          пивоварний завод” задоволено, з приватного підприємства (далі-ПП) “Нікопольська приватна пивоварня” стягнуто на користь позивача 298803грн.11коп. основного боргу;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо здійснення позивачем поставки продукції (пива) відповідачу без договору, наявності боргу останнього по оплаті за продукцію в сумі 28 563грн.11коп. та оборотній тарі в сумі 270 240грн., а також з ненадання відповідачем належних доказів оплати вказаного боргу;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПП”Нікопольська приватна пивоварня” подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати та припинити провадження у справі;

- у поданій скарзі йдеться про безпідставність визнання господарським судом факту поставки продукції без договору та невизнання факту наявності договору поставки продукції №109-П від 01.09.2003р., про необґрунтованість включення позивачем до акту звіряння боргу в сумі 90 522грн.32коп., оскільки цей борг регулюється договорами переводу боргу, відступлення права вимоги та не є предметом спору, про недослідження господарським судом питання щодо повернення зворотної тари в натурі, про те, що окремі накладні, які вказані у позовній заяві, не можуть свідчити про появу боргу, оскільки вони є епізодичним фактом комерційних взаємовідносин між сторонами, а також про необґрунтоване невизначення господарським судом легітимності накладних на повернення зворотної тари, оскільки договір №109-П від 01.09.2003р. не передбачає необхідності наявності доручення на отримання продукції у працівників підприємства;

- 14.05.2008р. представник скаржника в судове засідання не з’явився; про час і місце судового засідання скаржник повідомлений належним чином;

- позивач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на правильне визначення судом спірних відносин такими, що відбулися без договору та на зарахування товариством, у зв”язку з цим, опати за поставлену продукцію отриманими грошовими коштами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом листопада 2003 - березня 2005р.р. позивачем на адресу відповідача здійснювалася поставка пива в багатооборотній тарі.

Вказана поставка здійснювалася окремими партіями згідно з товаро-транспортними накладними.

Станом на момент звернення з позовом відповідач має заборгованість по оплаті вартості пива в сумі 28 563грн.11коп., поставленого по товаро-транспортних накладних №00819 від 24.02.2005р., №00934 від 03.03.2005р., №01180 від 187.03.2005р. і №01336 від 28.03.2005р., а також заборгованість за неповернену тару в сумі 270 240грн.00коп. з урахуванням податку на додану вартість в сумі 45 040грн.

Одночасно слід зазначити, що 01.09.2003р. ВАТ”Луганський пивоварний завод” (постачальником) та ПП”С.В.Локі”(покупцем), правонаступником якого є ПП”Нікопольська приватна пивоварня” відповідно до Статуту, зареєстрованого державним реєстратором 26.07.2007р. (т.4. а.с.8-9) укладено договір №109.

Згідно з розділом 1 договору постачальник зобов’язався поставити, а покупець - прийняти і оплатити у 2003 році пиво і квас на умовах, що вказані в цьому договорі. Асортимент, кількість, строк та спосіб поставки продукції, ціни визначаються у заявках на поставку, товаро-транспортних накладних, додаткових угодах.

В розділі 2 договору сторонами узгоджено, що поставка продукції здійснюється автотранспортом постачальника шляхом централізованого завезення у торгову мережу або на базу покупця. При доставці продукції покупець зобов’язаний, за свій рахунок, розвантажити автомашину і завантажити у зворотній рейс, її повернення здійснюється силами і за рахунок покупця.

Розділом 5 договору передбачено, що покупець оплачує продукцію шляхом 100- процентної передплати на розрахунковий рахунок або через касу постачальника. Ціни на тару встановлюються постачальником та вказуються у товаро-транспортній накладній. У разі неповернення тари відшкодовується її вартість з урахуванням податку на додану вартість.

Строк дії договору визначено сторонами з моменту його підписання і до 01.09.2009 року.

Дослідження умов договору №109 від 01.09.2003р. стосовно предмета останнього, яким є правовідносини з поставки продукції (пива), строку його дії, наявних у справі первинних документів, а саме: товаро-транспортних накладних з зазначенням дат поставки, способу поставки, найменування продукції, ціни, умов розрахунків “Передплата”, відомостей щодо зворотної тари, її ціни та платіжних доручень, прибутково-касових ордерів, а також обставин щодо прийняття відповідачем продукції, зазначеної в товаро-транспортних накладних без заперечень, дає підстави вважати, що поставки продукції за листопад 2003 –березень 2005р.р. були здійснені як на підставі вказаного договору так і за усною домовленістю сторін.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 названого Кодексу якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або його актів цивільного законодавства.

05.04.2007р. позивач направив відповідачу вимогу про оплату заборгованості за пиво в сумі 84 653грн.42коп., а також вимагав погасити заборгованість по поверненню багаторазові тари в кількості 588 штук або сплатити вартість останньої в сумі 235 200грн.

Станом на момент розгляду справи, відповідно до розрахунків позивача, заборгованість по оплаті вартості пива складає 28 563грн.11коп., по оборотній тарі 270 240грн..

Вказана сума заборгованості по оплаті продукції визначена позивачем шляхом проведення заліків отриманих від відповідача грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за попередню поставлену продукцію.

Вказані заліки проведені відповідачем, у тому числі, і як з врахуванням поставок по товаро-транспортних накладних які містять посилання на договір №109-П від 01.09.2003р., так і з врахуванням платіжних доручень відповідача з відомостями про призначення платежу “оплата продукції за договором №109-П від 01.09.2003р.”.

Проведення позивачем таких заліків є обґрунтованим, оскільки в платіжних дорученнях та прибутково-касових ордерах відповідача відсутні посилання на конкретні товаро-транспортні накладні.

Отже, в установленому порядку обставин щодо оплати вартості продукції за спірними товаро-транспортними накладними відповідачем не доведені.

Не можуть вважатися як доказ повернення тари і накладні, надані відповідачем, оскільки ці документи не завірені печатками одержувача тари, довіреності на отримання тари відсутні.

Враховуючи положення наведених норм та вищезазначені фактичні обставини справи позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Тому підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи скаржника колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки належних доказів виникнення боргу в сумі 90 522грн.32коп. на підставі договорів переводу боргу ним не надано, а необхідність наявності доручень на отримання продукції або тари встановлюється правилами бухгалтерського обліку.

Керуючись ст.ст.101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

ПОСТАНОВИВ :

-          рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.07р. у справі № 20/282-07 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя Т.А.Верхогляд

Суддя В.І.Крутовських