Кіровоградської області
У Х В А Л А

"06" червня 2008 р.                                                             Справа № 5/123

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І., розглянувши скаргу на дії органів ДВС від 4 липня 2007 року № 11/892 у справі № 5/123

за позовом: відкритого акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", від імені якого діє Кіровоградська філія відкритого акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк",

до відповідача: селянського (фермерського) господарства "Соломаха Михайло Іванович", с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області,

про стягнення 656 000 грн.

Представники сторін:

від стягувача - Царенко В.В., довіреність № 11/535 від 07.04.08

від ВДВС Маловисківського РУЮ - Кавун В.В., довіреність № б/н від 10.12.07

від боржника - участі не брали. Згідно до відмітки установи поштового зв'язку на конверті в якому направлялось боржнику повідомлення про час та місце розгляду справи, голова сільськогосподарського фермерського господарства "Соломаха М.І." помер.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача та ДВС, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського Кіровоградської області від 17 липня 2006 року стягнуто із С(Ф)Г "Соломаха Михайло Іванович" на користь ВАТ АБ "Укргазбанк", м. Київ, від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 656 000 грн. та господарські витрати на державне мито в сумі 6560 грн. і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

На виконання вказаного рішення господарським судом видано наказ від 7 серпня 2006 року.

ВАТ АБ "Укргазбанк", м. Київ, від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ АБ "Укргазбанк", звернулося до господарського суду із скаргою на дії органу Державної виконавчої служби від 4 липня 2007 року № 11/892 з вимогами визнати дії ВДВС Маловисківського МУЮ в частині розподілу коштів відповідно до розрахунку від 22.06.2007 року неправомірними.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2007 року дану скаргу прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2007 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року, скаргу ВАТ АБ "Укргазбанк" в особі Кіровоградської філії на дії ВДВС Маловисківського райуправління юстиції залишено без задоволення у зв’язку з її необґрунтованістю.

За касаційною скаргою ВАТ АБ "Укргазбанк" в особі Кіровоградської філії ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 21.09.2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року скасовано, а справу передано для розгляду до господарського суду Кіровоградської області і ухвалою від 07.05.2008 року прийнято до свого розгляду суддею Хилько Ю.І.

При новому розгляді справи господарським судом враховані приписи ст. 111-12 ГПК України про обов'язковість вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

В судовому засіданні представник стягувача повністю підтвердив свої вимоги, а представник ВДВС на спростування можливості включення стягувача та пропорційного розділу коштів між стягувачами Сосновським А.В., Хачатрян В.Р. та ВАТ «Укргазбанк» послався на наявність ухвали Маловисківського районного суду від 14.06.2007 року якою зобов'язано відділ державної виконавчої служби Маловисківського РУЮ провести з Сосновським А.В. і іншими стягувачами розрахунки по описаному і арештованому зерну ячменю в кількості 416 592 кг., а також грошовими коштами в сумі 21 279 грн. 42 коп., які одержані від реалізації насіння соняшника і які належать СФГ «Соломаха М.І.» відповідно до пріоритету обтяжень, визначеного в державному реєстрі обтяжень рухомого майна та відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень».

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд прийшов до переконання, що вимоги стягувача є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення враховуючи наступне.

Визначальним для вирішення спору господарський суд вважає те, що скарга ВАТ АБ "Укргазбанк" в особі Кіровоградської філії на дії ВДВС Маловисківського райуправління юстиції мотивована передусім обставинами порушення органом ДВС встановленого ч. 7 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" порядку пропорційного задоволення вимог стягувачів однієї черги, до якої включено банк, при розподілі коштів від реалізації майна боржника, а не порушенням правила першочергового задоволення забезпеченої заставою вимоги заставодержателя (банку) про стягнення з вартості заставленого майна, передбаченого ч. 2 ст. 44 цього Закону.

Господарським судом приймається до уваги, що предметом оскарження є саме порушення органом ДВС встановленого ч. 7 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" порядку пропорційного задоволення вимог стягувачів однієї черги, а не спростування наявності у позивача, як заставодержателя, права на першочергове задоволення забезпеченої заставою вимоги.

Наданими до суду письмовими поясненнями та усними поясненнями в судовому засіданні представник ВДВС не спростував та не відхилив наявність порушень органом ДВС вимог ч. 7 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" щодо пропорційності розподілу між стягувачами однієї черги (до яких входить і позивач), коштів, які надійшли від реалізації майна боржника.

За приписами ч. 7 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після повного задоволення вимог стягувачів попередньої черги. У разі недостатності стягненої суми для повного задоволення усіх вимог однієї черги ці вимоги задовольняються пропорційно належній кожному стягувачеві сумі. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати задовольняються в порядку календарного надходження виконавчих документів. Стягнута з боржника сума розподіляється між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження і закінчився встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення, на день зарахування стягнутої суми на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби.

Як вбачається із розрахунку коштів в сумі 31 8250 грн. затвердженого начальником ВДВС Маловисківського РУЮ 22.06.2007 року до 4-ої черги стягувачів включено Сосновського А.В. (виконавче провадження № 4-73/07), Хачатряна В.Р. (виконавче провадження № 4-72/07), ВАТ АБ «Укргазбанк» (виконавче провадження № 4-24/07) та інших, однак до сплати було залучено лише виплати двом стягувачам: Сосновському А.В. на суму 118 718 грн. та Хачатряну В.Р. на суму 69 355 грн. 16 коп., що є порушенням прав інших стягувачів цієї черги, в тому числі скаржника, на пропорційний розподіл коштів між всіма стягувачами даної черги, як того вимагає ч. 7 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження".

Натомість господарським судом дається правова оцінка обставинам, за яких проведено виплату коштів в сумі 118 718 грн. незважаючи на те, що згідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 07.11.2006 року в результаті виправлення помилки Сосновського А.В. вилучено з реєстру (т.1 а.с. 66 зворот).

Господарським судом не приймається до уваги та розцінюється як необґрунтоване посилання представника ВДВС на ухвалу Маловисківського районного суду від 14.06.2007 року по справі за скаргою Сосновського А.В. на дії державної виконавчої служби Маловисківського РУЮ як на підставу для виплати Сосновському А.В. 118 718 грн. без врахування вимог ч. 7 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки вказаною ухвалою зобов'язано відділ державної виконавчої служби Маловисківського РУЮ провести з Сосновським А.В. і іншими стягувачами розрахунки по описаному і арештованому зерні ячменю в кількості 416 592 кг а також грошовими коштами в сумі 21 279 грн.42 коп., які одержані від реалізації насіння соняшника і які належать СФГ «Соломаха М.І.» відповідно до пріоритету обтяжень, визначеного в державному реєстрі обтяжень рухомого майна та відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» та не містить посилань, на виконання яких порушується пропорційний порядок розподілу коштів між стягувачами однієї черги. Необхідність проведення розрахунку лише з двома стягувачами та ігнорування конституційного права інших стягувачів в порядку черговості є лише власним міркуванням працівників ВДВС і не базується на вимогах закону.

При цьому господарським судом враховуються приписи ст. 35 ГПК України згідно до яких, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Натомість, господарським судом враховуються приписи ст. 115 Господарського процесуального кодексу України згідно до яких рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, при розгляді в судовому засіданні пояснень представника ВДВС про вимушені дії працівників виконавчої служби у зв'язку з винесенням Маловисківським районним судом ухвали від 14.06.2007 року якою зобов'язано відділ державної виконавчої служби Маловисківського РУЮ провести з Сосновським А.В. розрахунку не заслуговують на уваги враховуючи дію нормативних актів в їх сукупності та конкретними висновками суду, а саме в ухвалі є посилання на інших стягувачів розрахунки по описаному і арештованому зерні ячменю в кількості 416 592 кг а також грошовими коштами в сумі 21 279 грн.42 коп., які одержані від реалізації насіння соняшника і які належать СФГ «Соломаха М.І.» відповідно до пріоритету обтяжень, визначеного в державному реєстрі обтяжень рухомого майна та відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень».

Господарський суд приймає до уваги, що стягувачем своєчасно подано заяву про оскарження дій Державної виконавчої служби в строки, що не перевищували передбачений ч. 1 ст. 121-2 ГПК України десятиденний термін, оскільки розрахунок про розподіл коштів було складено та затверджено 22.06.2007 року, а вже 04.07.2007 року стягувач звернувся до суду із заявою про неправомірні дії Державної виконавчої служби.

Поряд з цим, господарським судом враховуються приписи Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» за приписами якого оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу або керівника вищого в порядку підлеглості органу цієї служби в передбачених Законом № 606-XIV (606-14) випадках не може бути підставою для відмови у прийнятті скарги судом, оскільки на ці правовідносини поширюється юрисдикція суду (статті 55, 124 Конституції) (254к/96-ВР).

За результатами розгляду скарги загальний суд постановляє рішення, а господарський - ухвалу, які мають відповідати вимогам відповідно статей 202, 203, 248-24 ЦПК (1502-06) та статей 86, 121-2 ГПК (1798-12).

Заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються загальним і господарським судами мотивованими ухвалами відповідно до вимог статей 232 - 234 ЦПК (1502-06) та статей 86, 121-2 ГПК (1798-12). Виходячи зі змісту ст. 248-24 ЦПК (1502-06) у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом № 606-XIV (606-14) можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених ст. 35 Закону № 606-XIV), проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом або скоротити його (ч. 3 ст. 36 Закону № 606-XIV).

При визначенні підсудності слід мати на увазі, що загальними судами за місцем виконання рішення розглядаються заяви (подання) про: відмову стягувача від стягнення або затвердження мирової угоди сторін про закінчення виконавчого провадження (частини 2, 3 статті 11-1 Закону № 606-XIV (606-14), ст. 352 ЦПК (1503-06 ); визначення частки боржника в спільній власності на майно (ч. 8 ст. 50 Закону № 606-XIV); вилучення в інших осіб коштів і майна, а також коштів, які знаходяться на рахунках в установах банків та інших фінансових установах і належать боржнику (частини 4, 5 ст. 53 Закону № 606-XIV); тимчасове влаштування дитини до дитячого чи лікувального закладу (ч. 2 ст. 78 Закону № 606-XIV, ст. 354 ЦПК (1503-06).

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому гл. 31-Г ЦПК (1502-06) і ст. 121-2 ГПК (1798-12) порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або яким-небудь чином впливати на останній.

Разом з тим, зі змісту ч. 1 ст. 41 Закону України “Про виконавче провадження” вбачається, що постанова державного виконавця може бути визнана судом незаконною, або скасована начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Господарський суд може лише визнати постанову державного виконавця незаконною, а не скасовувати її, оскільки це право належить начальнику відповідного відділу державної виконавчої служби.

Окрім того, виходячи зі змісту законодавства, що регулює порядок оскарження рішень, дій бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, у разі визнання неправомірними (незаконними, недійсними) рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Господарським судом звернуто увагу на ту обставину, що заявник просить визнати неправомірними дії ВДВС та такими повноваженнями суд згідно до вимог закону наділений.

Поряд з цим, господарським судом враховується, що у зв'язку з реформуванням системи органів державної виконавчої служби відповідно до Закону України від 23.06.2005 № 2716 "Про внесення змін до законів України "Про державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження", Указу Президента України від 20.04.2005 № 701/2005 "Питання Міністерства юстиції України" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2005 № 320 "Про утворення урядового органу державного управління у складі Міністерства юстиції"" утворено Департамент державної виконавчої служби, як урядовий орган державного управління.

На виконання вищевказаних нормативних актів та наказу Міністерства юстиції України від 19.08.2005 № 1482/к «Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції» відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції ліквідовано.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 22.12.2006 № 521 "Про внесення змін до законів України "Про державну виконавчу службу" та "Про виконавче провадження" щодо реформування органів державної виконавчої служби», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2006 № 1622 "Про ліквідацію Департаменту державної виконавчої служби", наказів Міністерства юстиції України від 25.01.2007 № 21/5 «Про реформування органів юстиції» та від 26.01.2007 № 22/5 «Про утворення відділів державної виконавчої служби у складі територіальних управлінь юстиції» Міністерство юстиції України є правонаступником Департаменту державної виконавчої служби, новостворені відділи державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських управлінь юстиції є правонаступниками відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції.

Керуючись ст. 86, ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Кіровоградської філії від 4 липня 2007 року № 11/892 на дії ВДВС Маловисківського РУЮ по справі № 5/123 задовольнити.

Визнати дії ВДВС Маловисківського РУЮ в частині розподілу коштів відповідно до розрахунку від 22.06.2007 року неправомірними та запропонувати начальнику ВДВС Маловисківського РУЮ вжити заходів до усунення порушення порядку розподілу коштів.

Примірники ухвали надіслати сторонам та ВДВС Маловисківського районного управління юстиції.

Суддя Ю. І. Хилько