ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№ 7/296-07-7795

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Панової І.Ю.,

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва

на ухвалу

Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2007

у справі

№ 7/296-07-7795 господарського суду Одеської області

за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄвроЛенд", м. Москва

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Олл", м. Одеса

про

банкрутство

за участю представників сторін:

від ДПІ:

Мишковець О.В. за дов. від 13.05.2008 №1929/9/10-017

від кредитора:

від боржника:

не з'явилися

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄвроЛенд" (надалі –ТОВ "ЄвроЛенд"), поданою у порядку статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарським судом Одеської області ухвалою від 26.09.2007 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Олл" (надалі –ТОВ "Буд-Олл"), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Доповідач: Продаєвич Л.В.

Заява вмотивована тим, що підприємство боржника не знаходиться за своїм місцезнаходженням.

Постановою господарського суду Одеської області від 16.10.2007 (суддя: Лепеха Г.А.) ТОВ "Буд-Олл" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ініціюючого кредитора –ТОВ "ЄвроЛенд" тощо.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.11.2007 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс товариства; кредиторську заборгованість банкрута списано як безнадійну; вимоги, незадоволені за відсутністю майна, визнані погашеними; скасовано арешт та інші заходи по забезпеченню заяви, вжиті ухвалою суду від 26.09.2007; припинено юридичну особу –ТОВ "Буд-Олл", повноваження ліквідатора банкрута та провадження у справі.

Державна податкова інспекція (надалі –ДПІ) у Голосіївському районі м. Києва в апеляційному порядку подала скаргу, у прийнятті якої ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2007 (судді: Воронюк О.Л. – головуючий, Єрмілов Г.А., Лашин В.В.) відмовлено з огляду на приписи статей 91, 106 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалами господарського суду Одеської області від 26.09.2007, від 15.11.2007 та постановою господарського суду Одеської області від 16.10.2007, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва була подана касаційна скарга, яка ухвалою Вищого господарського суду України від 11.02.2008 повернута без розгляду у зв'язку з відмовою скаржнику у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку та з посиланням на пункти 3, 5, 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2007 також була оскаржена ДПІ у Голосіївському районі м. Києва до Вищого господарського суду України і ухвалою Вищого господарського суду України від 11.02.2008 повернута без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з тим, що скаржником не було додано доказів надіслання її копії кредитору –ТОВ "ЄвроЛенд".

Зазначені ухвали Вищого господарського суду України були оскаржені до Верховного Суду України, який ухвалою від 27.03.2008 порушив провадження з перегляду лише ухвали Вищого господарського суду України, винесеної на підставі пункту 3 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Верховного Суду України від 15.04.2008 скасована ухвала Вищого господарського суду України від 11.02.2008, якою повернута касаційна скарга ДПІ у Голосіївському районі м. Києва у зв'язку з недотриманням вимог, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України (щодо надсилання копії касаційної скарги стороні у справі), з передачею справи на розгляд до Вищого господарського суду України.

Отже, перегляду Вищим господарським судом України підлягає ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2007 року.

Оскаржуваною ухвалою суд апеляційної інстанції з посиланням на статтю 91 Господарського процесуального кодексу України відмовив у прийнятті апеляційної скарги ДПІ у Голосіївському районі м. Києва на ухвали господарського суду Одеської області від 26.09.2007, від 15.11.2007 та постанову господарського суду Одеської області від 16.10.2007 року.

У касаційній скарзі ДПІ у Голосіївському районі м. Києва просить скасувати ухвалу апеляційного господарського суду та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Касаційна скарга обґрунтована посиланням на положення статей 8, 124, 129 Конституції України, норми Господарського процесуального кодексу України, у т.ч. статті 94 вказаного Кодексу.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 19.05.2008, надіслана сторонам у справі –19.05.2008), проте, сторони не скористалися правом, наданим їм статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість прийнятої Одеським апеляційним господарським судом ухвали, колегія суддів Вищого господарського суду України не знаходить підстав для її скасування та відповідно для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Буд-Олл" порушено у порядку статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Указана стаття встановлює особливості банкрутства відсутнього боржника.

Відповідно до положень частин 2, 5 статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього.

Ліквідатор письмово повідомляє про визнання господарським судом відсутнього боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до банкрута.

Відповідно до статей 5, 25 вказаного Закону ліквідатор вчиняє всі можливі дії щодо з'ясування активу та пасиву боржника шляхом запитів до відповідних органів, у т.ч. ДВС, банківських установ, БТІ тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор після виконання передбачених законом дій подав до суду звіт та ліквідаційний баланс, після заслуховування якого господарський суд Одеської області виніс ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу товариства та згідно з пунктом 6 статті 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом" припинив провадження у справі.

Матеріали справи свідчать про те, що ДПІ у Голосіївському районі м. Києва не є кредитором ТОВ "Буд-Олл" у даній справі про банкрутство.

Відповідно до положень статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За визначенням у статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом" сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Кредитор –юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Вищий господарський суд України зазначає, що пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Указана конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 12 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Згідно з частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва не є стороною у справі №7/296-07-7795 та не є учасником у справі про банкрутство, оскільки відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю.

Згідно з вимогами статей 91, 106 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто перегляд конкретного судового рішення здійснюється в окремому апеляційному провадженні на підставі поданої окремої апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що суд апеляційної інстанції правомірно відмовив у прийнятті апеляційної скарги ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, одночасно зазначивши в ухвалі про те, що перегляд конкретного судового рішення здійснюється в окремому апеляційному провадженні на підставі поданої окремої апеляційної скарги, а подана ДПІ у Голосіївському районі м. Києва апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 94 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить вимогу про перегляд одночасно всіх прийнятих у цій справі судових актів.

З огляду на вищевикладене, Одеським апеляційним господарським судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва –залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2007 у справі №7/296-07-7795 –залишити без змін.

Головуючий:                                                    І.Панова

Судді:                                                                                  А. Заріцька

Л. Продаєвич