СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10"
липня 2008 р.
Справа №  11/202/08

За
позовом:  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до
відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

(АДРЕСА_2)

Суддя Василяка К.Л.

П
Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: ОСОБА_1.
-приватний підприємець

від відповідача: ОСОБА_2.
-приватний підприємець

Суть
спору:   стягнення 2400,0 дол. США

Відповідач
відзив на позов не надав. У судовому засіданні проти позовних вимог заперечує,
посилаючись на те, що несвоєчасне виконання проектних робіт було з вини
замовника, який змінював вихідні дані для проекту.

У судових  засіданнях 24.06.2008р., 01.07.2008р. та
03.07.2008р., у відповідності до ст.77 ГПК України, судом оголошувались
перерви.

Заслухавши
представників сторін, вивчивши матеріали справи,  суд -

в с т а н о в и в:

15.10.2007
року сторони уклали договір на розробку та видачу проектної документації, за
умовами якого відповідач зобов'язався розробити та погодити у встановленому
порядку робочий проект „Будівництво трьохповерхової будівлі під магазин та
офісних приміщень”.

Учасники
договору погодили, що підготовка та розробка проектної документації складається
з наступних розділів; ескізний проект, загальна пояснювальна записка, робочі
креслення -архітектурна частина, конструктивна частина, технологічна частина,
сантехнічна частина, електротехнічна частина, погодження робочого проекту у
встановленому порядку.

Пунктом
1.4. договору замовник та виконавець погодили, що вихідні дані, обмірні
креслення, необхідні погодження виконуються на підставі документів наданих
виконавцю замовником.

Строк
дії договору сторони встановили починаючи з 15 жовтня та по 15 грудня 2007
року.

За
виконані роботи замовник зобов'язався перерахувати на розрахунковий рахунок
виконавцю 20000 грн., в тому числі і перерахувати аванс в розмірі 1000 умовних
одиниць.

Залишок
суми повинен бути перерахований по мірі виконання проектних робіт по актам
здачі-приймання проектної документації, згідно попередньо складеної виконавцем
та погодженої з замовником кошторису.

17
жовтня 2007 року замовник передав виконавцю, як передоплату 1400 доларів США,
що визнається сторонами та підтверджено записом на другій сторінці договору з
підписом виконавця про їх отримання.

22
лютого 2008 року замовник передав виконавцю 1000 доларів США, що також не
оспорюється відповідачем.

4
квітня 2008 року заявник направив відповідачу вимогу виконати умови договору в
семиденний строку після її пред'явлення.

Оскільки
відповідач не виконав в обумовлені строки всі передбачені роботи, що не дало
можливості пройти робочому проекту комплексну державну експертизу, позивач
відмовився від подальшого приймання робіт та замовив проект в іншій установі.

В
зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача 2400 доларів США, які
були ним сплачені відповідачу.

Приймаючи
рішення по справі судом взято до уваги наступне.

Як
позивач, так і відповідач не мають відповідного дозволу на здійснення операцій
з валютою.

Відповідно
до положень статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій
одиниці України -гривні.

Сторони
можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Таким
чином, зобов'язання замовника, виражене в п.3.1. спірного договору, сплатити
1400 доларів США, як передоплату, що фактично ним і було зроблено, не
узгоджується з приписами ЦК України.

Названим
Кодексом, а саме частиною 1 статті 203, передбачено, що зміст правочину не може
суперечити актам цивільного законодавства.

Частина
1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені
частинами першою -третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно
до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Таким
чином, приписи п. 3.1. спірного договору в частині сплати виконавцю 1400
доларів США передоплати є нікчемними та не можуть породжувати прав та
обов'язків.

Стаття
887 ЦК України говорить, що за договором підряду на проведення проектних та
пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника
проектну або іншу технічну документацію та виконати пошукові роботи, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Згідно
приписів статті 888 ЦК України на замовника покладається обов'язок передати
підряднику завдання на проектування, а також інші дані, необхідні для складання
проектно-кошторисної документації.

Підрядник
зобов'язаний дотримуватись вимог, що містяться у завданні.

Сторонами
не надано до суду доказів того, що замовник змінював завдання на проектування,
а усні заперечення сторін до уваги не приймаються, оскільки містять протилежні
пояснення, на підставі яких суд не може зробити однозначний висновок.

Як
передбачено п.3 ст.890 ЦК України та п.4.1. договору підрядник зобов'язаний
передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати
пошукових робіт.

При
цьому, спірним договором було оговорено сторонами строк їх виконання -15 грудня
2007 року.

До
названої дати виконавець не передав замовнику готовий робочий проект в повному
обсязі.

Стаття
891 ЦК України містить положення про відповідальність підрядника за недоліки
документації та робіт.

У
разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових
роботах підрядник на вимогу замовника зобов'язаний безоплатно переробити
проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові
роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Між
тим, позивач просить зобов'язати відповідача повернути сплачені йому грошові
кошти не згадуючи при цьому про збитки.

Стаття
22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно
до ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором. При визначені недержавних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов'язок
відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідальності,
яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування
збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених
законом умов сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності відповідно до ст.623 ЦК України.

Обов'язковими
умовами покладання відповідальності на винну сторону є наявність збитків,
протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками,
які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій
якої спричинено збитки.

Тобто
збитки -це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором,
що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і
проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а
також неодержаних кредитором доходів, які б він одержав, коли зобов'язання було
виконано боржником.

Підставою
для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного
виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого
причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої.

Відсутність
хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від
відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає
його відповідальність).

Оскільки
суду не надано право самостійно змінювати підстави позову, підстав для
задоволення заявлених позовних вимог суд не вбачає.

Керуючись
ст.ст.44,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В
задоволені позову відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного
подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.

Суддя
К.Л.Василяка