О С П О Д А Р С Ь К И Й   С У Д
Чернігівської області
РІШЕННЯ

23 липня 2008р.                                                                                        справа
№ 2/97

За позовом:          відкритого акціонерного товариства
„Чернігівський завод „Металіст”

м. Чернігів, вул.. Промислова,7

до          фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

про          стягнення  14419,31 грн.

Представники
сторін:

Від позивача:
не з'явився

Від відповідача:  ОСОБА_1.

Заявлений позов про стягнення з
відповідача 14419,31 грн. заборгованості з орендних платежів з урахуванням
штрафних санкцій на підставі договору оренди нежитлових приміщень від 07.09.07
р.  грн.

Позивач уточнив позовні вимоги та
просить стягнути з відповідача 13747,65
грн. заборгованості з орендної плати та компенсації витрат за
електроенергію з урахуванням штрафних санкцій. Позивач також просить  повернути державне мито в сумі 6,71 грн. як
таке, що сплачене в більшому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Відповідач проти позовних вимог
заперечував, вказуючи, що договору оренди не підписував, підприємницької
діяльності на території заводу не здійснював, приміщення для оренди не
отримував.

Від позивача надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи з 23.07.2008р. на іншу дату у зв'язку із
знаходженням представника у відпустці або розглянути справу без
представника.  Суд дійшов висновку, що
нез'явлення представника позивача не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в
и в:

Підставою заяви позову є порушення
відповідачем умов договору оренди нежитлових приміщень від 07.09.2007р.

Умовами договору від 07.09.2007р.
передбачено, що позивач передає, а відповідач приймає у тимчасове платне
користування нежитлове приміщення на третьому поверсі будівлі в АДРЕСА_1  загальною площею 165 м. кв.  Згідно з актом від 10.09.2007р. позивач
передає а відповідач у тимчасове платне користування вказане нежитлове
приміщення.

Відповідно до  ч. 2
ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто
згоди щодо усіх його істотних умов.

Згідно зі  ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України
господарський договір за загальним правилом викладається  у формі єдиного документа, підписаного
сторонами  та скріпленого печатками;
допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто   шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до
виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та
порядку укладення даного виду договорів.

Проте у  судовому засіданні  21.05.2008р. відповідач заперечив належність
йому підписів в договорі від 07.09.2007р. та акті приймання-передачі від
10.09.2007р.

Згідно з висновком  № 751-Ц судово-почеркознавчої експертизи, яка
проведена на підставі ухвали суду від 22.05.2008р. Чернігівським відділенням
КНДІСЕ,  підписи від імені ОСОБА_1 . в
договорі оренди нежитлових приміщень від 07.09.2007 р. в графі „Орендар” та в
акті приймання -передачі нежитлового приміщення від 10.09.2007 р. виконані не
ОСОБА_1., а  іншою особою.

Отже, ОСОБА_1. договір  оренди нежитлових приміщень  від 07.09.2007р. не підписувався,  що вказує на відсутність між сторонами  домовленостей щодо  договору.
Відсутність підпису відповідача дає можливість зробити висновок, що
договір оренди нежитлових приміщень від 07.09.2007р. між сторонами взагалі не
укладався, господарські зобов'язання між ними на підставі цього договору не
виникали.

За таких обставин в позовних
вимогах слід відмовити повністю.

Клопотання позивача про повернення
6,71 грн. держмита, як такого, що сплачене в більшому розмірі, ніж передбачено
законодавством, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивач звернувся з позовом,
визначивши його ціну у розмірі 14419,31 грн. Позивачем  платіжним дорученням № 278 від 18.03.2008р.
сплачено державне мито згідно з Декретом Кабінету Міністрів України „Про
державне мито” в розмірі 144,19 грн. (1% ціни позову). Зменшення розміру
позовних вимог є правом позивача (ст. 22 ГПК України) та не є підставою для
повернення державного мита (ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України „Про
державне мито”).

Враховуючи вищевикладене, а також
керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В позові відмовити повністю.

В повному обсязі рішення
виготовлене 24.07.08 р.

Суддя                                                                                 С.І.
Михайлюк

24.07.08