ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

№ 2/1117-13/227

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Жовківського районного центру зайнятості, м. Жовква Львівської області (далі –Центр зайнятості)

на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008

за заявою Центру зайнятості про видачу дубліката наказу

зі справи № 2/1117-13/227

за позовом Центру зайнятості

до дочірнього підприємства “Базис” (далі –ДП “Базис”) приватного підприємства “Моноліт”, м. Жовква Львівської області

про стягнення 980 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Центром зайнятості до господарського суду Львівської області було подано заяву про видачу дубліката наказу господарського суду від 03.08.2004 № 2/1117-13/227.

Ухвалою названого господарського суду від 20.12.2007 (суддя Станько Л.Л.) у задоволенні зазначеної заяви відмовлено у зв’язку з відсутністю підстав для видачі такого дубліката.

Не погодившись з цією ухвалою, Центр зайнятості звернувся до Львівського апеляційного господарського суду зі скаргою на згаданий судовий акт.

Ухвалою названого апеляційного господарського суду від 18.01.2008 (колегія суддів у складі: Слука М.Г. –головуючий, судді Скрутовський П.Д. і Юрченко Я.О.) відповідну скаргу з додатками до неї повернуто Центру зайнятості. У винесенні відповідної ухвали апеляційна інстанція виходила з того, що апеляційним господарським судом розглядаються не скарги, а апеляційні скарги, копії яких надсилаються іншій стороні, тим часом як до зазначеної скарги не було додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам), що й стало підставою для повернення апеляційної скарги згідно з пунктом 2 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 (колегія суддів у тому ж складі) повернуто апеляційну скаргу Центру зайнятості на ту ж саму ухвалу місцевого господарського суду.

Виносячи згадану ухвалу від 03.03.2008, апеляційна інстанція з посиланням на пункт 4 частини першої статті 97 ГПК України виходила з того, що:

- апеляційну скаргу подано з порушенням строку, передбаченого частиною першою статті 93 ГПК України (оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду надіслано сторонам згідно з відміткою суду 24.12.2007, а апеляційну скаргу надіслано до апеляційної інстанції 04.02.2008 –згідно з поштовим штемпелем на конверті);

- клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги Центром зайнятості суду не подавалося.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Центр зайнятості просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 з даної справи “та прийняти рішення про розгляд апеляційної скарги щодо видачі дубліката наказу від 03.08.2004р. у справі ДП “Базис”. Скаргу мотивовано винесенням оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Представники учасників судового процесу в судове засідання не з’явилися.

Перевіривши правильність застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права у винесенні оскаржуваної ухвали, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 93 названого Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду має подаватися з додержанням строку, передбаченого статтею 93 ГПК України.

З установленого апеляційною інстанцією вбачається, що первісну апеляційну скаргу Центром зайнятості було подано хоча і в межах установленого процесуального строку, але за відсутності доказів надсилання її копії іншій стороні у справі, повторно ж апеляційну скаргу подано після закінчення відповідного строку без клопотання про його відновлення.

Скаржник, обґрунтовуючи своє повторне звернення з апеляційною скаргою без клопотання про відновлення строку її подання, посилається на положення частини четвертої статті 97 ГПК України, за яким після усунення обставин, зазначених, зокрема, у пункті 2 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати апеляційну скаргу.

Однак скаржником не враховано, що за імперативними приписами абзацу першого і пункту 4 частини першої статті 97 ГПК України подання апеляційної скарги після закінчення встановленого для цього строку без клопотання про відновлення відповідного строку виключає можливість прийняття такої скарги до розгляду і неодмінно тягне за собою наслідки у вигляді її повернення апеляційним господарським судом. При цьому застосування наведеного припису не ставиться законом у залежність від того, про яку саме апеляційну скаргу йдеться –первісно чи повторно подану, а так само від того, чи було первісну апеляційну скаргу подано своєчасно (в межах установленого строку).

Отже, подаючи апеляційну скаргу повторно після закінчення зазначеного строку, Центр зайнятості повинен був звернутися до апеляційної інстанції з клопотанням про відновлення строку її подання (із зазначенням поважних причин пропуску цього строку), тоді як відсутність такого клопотання унеможливлювала прийняття судом апеляційної скарги до розгляду.

Таким чином, апеляційним господарським судом у винесенні оскаржуваної ухвали правильно застосовано зазначені приписи статті 97 ГПК України.

Твердження скаржника про те, що повторно подана ним апеляційна скарга “перебувала на розгляді господарського суду з 27.12.2007р.” (по 18.01.2008) не узгоджується з ним же доданими до касаційної скарги документами, з яких вбачається, що 27.12.2007 Центром зайнятості відповідну апеляційну скаргу було лише надіслано до господарського суду (згідно з поштовою квитанцією від зазначеної дати), а надійшла вона до апеляційного господарського суду 16.01.2008 (згідно з позначкою цього суду на першому аркуші скарги), і, отже, з цього числа “перебувала на його розгляді”. Головне ж полягає в тому, що відповідні обставини в будь-якому разі не спростовують факту подання даної скарги без клопотання про відновлення пропущеного строку такого подання.

Інший довід скаржника полягає в тому, що “надіслана копія ухвали суду від 03.03.2008р. не містить жодного підпису суддів, котрі входили до складу колегії, яка розглядала дану справу, що передбачено як порушення норм процесуального права п. 4 ч. 2 ст. 111-10 ГПКУ”.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо рішення або постанова не підписані будь-ким із суддів або підписані не тими суддями, що зазначені в рішенні або постанові.

Проте наявний у матеріалах даної справи (а. с. 130) оригінал оскаржуваної ухвали містить підписи усіх суддів, які зазначені в цій ухвалі. Що ж до копії відповідного процесуального документа, то вона й не повинна містити таких підписів з огляду на вимоги пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75 (з наступними змінами), де зазначено:

- перший (підписаний) примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі;

- сторонам справи та у відповідних випадках - іншим учасникам процесу, установам, організаціям надсилається решта примірників процесуального документа, засвідчених відміткою, складеною зі слів “Згідно з оригіналом”, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує примірник, її ініціалів та прізвища. Підпис працівника служби діловодства або іншої відповідальної особи (секретар суду, відповідальний секретар суду, інші працівники, які входять до складу судових палат, відділів тощо), що засвідчує примірник документа, скріплюється відповідною (не гербовою) печаткою суду так, щоб відбиток печатки охоплював останні кілька літер назви посади та початок підпису особи, що засвідчує документ. Засвідчувальна відмітка розміщується нижче реквізиту документа “Підпис”.

Скаржником не зазначено й не доведено, що одержану ним копію оскаржуваної ухвали оформлено господарським судом без додержання відповідних вимог.

Визначених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 зі справи № 2/1117-13/227 залишити без змін, а касаційну скаргу Жовківського районного центру зайнятості –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов