ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 р.

№
16/233

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди
Д.С.,

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши
касаційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

від
19.02.08 Київського апеляційного господарського суду

та на
рішення

від
30.10.07

у
справі

№16/233

господарського
суду

м. Києва

за
позовом

Комунального
підприємства "Київський метрополітен"

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1

треті
особи

1.
Київська міська державна адміністрація 2. Київська міська рада

про

звільнення
орендованого майна

за
участю представників сторін

від
позивача:

Акімова
А.В., дов.

від
відповідача:

ОСОБА_2,
дов.

від
третьої особи 1:

у
засідання не прибули

від
третьої особи 2:у
засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Комунальне
підприємство "Київський метрополітен" звернулось до господарського
суду м. Києва з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1 про звільнення орендованого майна -кіоску "Квіти" площею 9,7
м2 біля станції метро "Мінська".

Позов
мотивовано припиненням дії укладеного між сторонами договору оренди з огляду на
надіслання позивачем попереджень про відсутність намірів продовжувати його дію.

Відповідач
проти позову заперечив, посилаючись на те, що Комунальне підприємство
"Київський метрополітен" є неналежним позивачем. До того ж відповідач
зазначив про відсутність укладення між сторонами вказаного позивачем договору
оренди та, одночасно, про наявність у нього переважного права на продовження
дії договору.

Ухвалами
від 10.07.07 та від 18.09.07 господарського суду м. Києва залучено до участі у
справі в якості третіх осіб Київську міську державну адміністрацію та Київську
міську раду.

Київська
міська рада позовні вимоги підтримала, посилаючись на відсутність у відповідача
правових підстав для користування спірним майном.

Рішенням
від 30.10.07 господарський суд м. Києва (суддя Ярмак О.М.) позов задовольнив у
повному обсязі, встановивши відсутність у відповідача правових підстав для
користування спірним майном після закінчення 31.12.06 дії відповідного договору
оренди.

Постановою
від 19.02.08 Київський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі:
Отрюх Б.В. -головуючий, Бондарь С.В., Тищенко А.І.) рішення залишив без змін,
погодившись з висновками суду першої інстанції.

Ухвалою
від 15.05.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за
касаційною скаргою відповідача, в якій заявлено вимоги про скасування рішення і
постанови та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна
скарга мотивована тим, що суди неправомірно не зупинили провадження у даній
справі до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва адміністративної
справи №2А-411/2007. Також касатор зазначає, що належним позивачем у даній
справі є Київська міська рада, а не Комунальне підприємство "Київський
метрополітен".

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи,
Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як
встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні" з метою впорядкування
розміщення малих архітектурних форм, вдосконалення торгівельної мережі з
продажу друкованих періодичних видань, продовольчих товарів першої
необхідності, враховуючи рішення колегії виконавчого органу Київської міської
ради від 02.12.05 №100 "Про стан та заходи щодо забезпечення населення
районів м. Києва торговими закладами по реалізації продовольчих товарів першої
необхідності" та п. 1.3 розпорядження Київської міської державної
адміністрації від 15.12.05 №2323, Комунальне підприємство "Київський
метрополітен" мало встановити 40 кіосків для продажу друкованих
періодичних видань та квітів біля входів (виходів) зі станцій метрополітену;
Головному управлінню містобудування, архітектури та дизайну міського середовища
виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної
адміністрації), районним у м. Києві державним адміністраціям, Комунальному
підприємству "Київський метрополітен" визначено забезпечити в
установленому порядку оформлення необхідних дозволів та погоджень для
встановлення кіосків з продажу періодичних видань та квітів біля входів
(виходів) зі станцій метрополітену.

Між
Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (орендодавець) та
Приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар) 29.12.05 укладено договір
№205-Упр(ДП)/055 оренди індивідуально визначеного рухомого майна (інвентарний
номер №0004554) для здійснення підприємницької діяльності. За актом прийому-передачі
майна в оренду від 27.01.06 відповідач прийняв вказане приміщення в
користування.

У п.
2.4 договору зазначено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності
територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський
метрополітен". До того ж судом апеляційної інстанції встановлено, що
відповідно до наказу №67 від 09.03.06 Головного управління комунальної
власності м. Києва "Про закріплення основних фондів за комунальним
підприємством "Київський метрополітен" за позивачем закріплено на
праві господарського відання основні фонди згідно з додатком, у тому числі
металева конструкція (кіоск) інв. №0004554 площею 9,7 м2 балансовою
вартістю 28464,46 грн.

Пунктом
9.1 договору встановлено строк його дії до 31.03.06. Додатковими угодами цей
строк продовжено до 31.12.06.

Згідно
з п. 9.4 договору він припиняється в разі закінчення строку, на який його було
укладено. Припинення договору оренди в разі закінчення строку, на який його
було укладено, передбачено також ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна".

Разом
з тим, відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором. Аналогічним чином такі обставини
врегульовані ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна".

Судами
при розгляді справи встановлено, що позивач листами від 08.12.06 №693-НЗК та
від 22.01.07 №23-НЗК попередив позивача про те, що він не буде подовжувати
термін дії вказаного договору оренди, який закінчився 31.12.06, а просить до
01.02.07 добровільно звільнити орендоване майно і повернути його за актом
прийому-передачі. Підставою для непоновлення договору позивачем у вказаних
листах зазначено відсутність законних підстав для розміщення відповідних
металевих конструкцій (кіосків) через неотримання ним від Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) та від районних у м. Києві державних
адміністрацій необхідних погоджень.

В
силу ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була
одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в
договорі.

Частиною
1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"
також передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його
дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Проте
в порушення вимог вказаних норм та п. 7.4 договору оренди відповідач орендоване
майно позивачеві не повернув та продовжує його використання.

З
огляду на такі обставини позивач звернувся до господарського суду з позовом до
відповідача про звільнення орендованого майна -кіоску "Квіти" площею
9,7 м2 біля станції метро "Мінська". Такі позовні вимоги
відповідають передбаченому ч. 2 ст. 16 ЦК України способу захисту цивільних
прав та інтересів шляхом примусове виконання обов'язку в натурі.

Зважаючи
на встановлення судами при розгляді справи обставин стосовно невиконання
відповідачем у добровільному порядку обов'язку з повернення наймодавцеві
орендованого майна в разі припинення відповідного договору, виконання якого
покладено на орендаря вищевказаними нормами закону та умовами договору, слід
погодитись з висновком про задоволення позову щодо зобов'язання відповідача
виконати цей обов'язок.

При
цьому слід зазначити про правомірність відхилення судами доводів відповідача
про те, що належним позивачем у даній справі є Київська міська рада, а не
Комунальне підприємство "Київський метрополітен". Такі доводи
відповідача засновані на тому, що орендоване майно належить до комунальної
власності. Проте відповідачем не спростовано обставини укладення ним договору
оренди з Комунальним підприємством "Київський метрополітен" як наймодавцем,
а вищевказані положення закону та договору передбачають повернення орендованого
майна саме наймодавцеві.

Більш
того, як вже зазначалось, судом апеляційної інстанції встановлено обставини
щодо закріплення спірного майна за позивачем на праві господарського відання,
яке відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України передбачає
правомочності щодо володіння, користування та розпорядження, а для його захисту
застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Звертаючись
з касаційною скаргою, відповідач доводить неправомірність вирішення судами
даного спору до розгляду Шевченківським районним судом м. Києва
адміністративної справи №2А-411/2007 за позовом Приватних підприємців ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, Виробничого кооперативу "Технічний центр" та ОСОБА_5 до
Київської міської ради про визнання частково незаконним та скасування рішення
№34/91 КМР від 28.09.06 в частині необґрунтованого підвищення орендних ставок
(тарифів) на території КП "Київський метрополітен". На думку
відповідача, вирішення даної справи залежить від розгляду справи №2А-411/2007,
предметом якої є також договір оренди спірного кіоску. Проте відповідачем не
доведено, що предметом спору в справі №2А-411/2007 є обставини щодо зміни
строку дії або поновлення відповідного договору оренди, припинення якого саме є
підставою для звільнення спірного приміщення.

З
огляду на викладене судова колегія не вбачає підстав для скасування постанови
суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги.

Керуючись
ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111
ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Київського апеляційного господарського суду від 19.02.08 у справі №16/233
залишити без змін, а касаційну скарги без задоволення.

Дію
пункту 3 ухвали Вищого господарського суду України від 15.05.2008 у справі
№16/233 припинити.

Головуючий
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький