ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 р.

№ 44/347пд

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" на рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2008р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.06.2008р.

у справі №44/347пд

господарського суду Донецької області

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче

підприємство "Оснастка"

до відповідачів Підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України"

про розірвання договору та зобов’язання повернути майно

та за

зустрічним позовом Підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України"

до Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Оснастка"

про           стягнення 103 863,16грн.

за участю представників:

ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Оснастка" –не з’явилися;

Підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" –Сокирко І.І.

в с т а н о в и л а :

Відкрите акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Оснастка" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом та просило суд:

- розірвати договір від 11.05.2001р., який укладено між ним та відповідачем у справі – Підприємством "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів";

- зобов’язати відповідача повернути обладнання та оснащення, які передані як внесок у спільну діяльність згідно накладної від 16.04.2002р. та акта прийому-передачі.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що роботи в рамках спільної діяльності не ведуться, у зв’язку з чим ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Оснастка" звернулося до відповідача з листом від 27.04.2005р. про розірвання договору та повернення переданого обладнання і оснащення. Разом з тим, як стверджує позивач, відповідне майно, яке передано у тимчасове користування згідно договору про спільну діяльність від 11.05.2001р., йому не повернуто (т.1 а..с.2-3).

У відзиві на позов –Підприємство "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" фактично визнало заявлені вимоги, однак, зазначило, що утримує майно позивача як гарантію виконання зобов’язань в частині розподілу прибутку від спільної діяльності (т.1 а.с.86-87).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, відповідачем –Підприємством "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" подав для спільного його розгляду з первісним зустрічний позов про стягнення з позивача –ВАТ ""Науково-виробниче підприємство "Оснастка" 89 278,63грн. прибутку від спільної діяльності.

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що позивач не виплатив йому частку прибутку від спільної діяльності, яка здійснюється згідно умов договору №226 від 11.05.2001р., у період з жовтня 2001р. по червень 2003р. (т.1 а.с.43-44).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2006р. зустрічний позов прийнятий для її спільного його розгляду з первісним (т.1 а.с.89).

Позивач у справі –ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Оснастка" у відзиві на зустрічний позов, посилаючись на не доведення відповідачем заявлених вимог відповідними доказами, просить у задоволенні позову відмовити (т.1 а.с.94).

До розгляду зустрічних вимог по суті. відповідач збільшив їх розмір до 103 863,16грн. подавши до суду відповідну заяву (т.1 а.с.139-131).

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.03.2008р. первісні позовні вимоги задоволені в частині зобов’язання відповідача повернути устаткування та оснащення, які передано за договором про спільну діяльність від 11.05.2001р. відповідно до накладної від 16.04.2002р. та акта прийому-передачі від 11.05.2001р., а в іншій частині позовних вимог –відмовлено; у задоволенні зустрічного позову –відмовлено (т.4 а.с.39-41).

Відмовляючи у задоволенні вимог первісного позову щодо розірвання договору, суд першої інстанції виходив з того, що відповідний договір припинився відповідно до ст.1141 ЦК України, у зв’язку з відмовою позивача від подальшої участі у безстроковому договорі простого товариства.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги в частині повернення спірного майна, суд першої інстанції взяв до уваги те, що вищевказаний договір є припиненим, у зв’язку з чим відповідач повинен повернути позивачу передане у тимчасове користування для здійснення спільної діяльності обладнання та оснащення.

У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено, оскільки відповідно до умов договору, сторонами визначено, що розподіл прибутку між сторонами здійснюється в порядку та строки, які визначаються додатковими угодами. При цьому, сторонами не надано доказів укладення таких угод, а також окремого балансу щодо розподілення прибутку. Також, вважаючи заявлені зустрічні вимоги необґрунтованими, суд першої інстанції виходив також з того, що неможливо визначити розмір чистого прибутку, через брак документів первинної бухгалтерської звітності, а згідно наданих декларацій на прибуток, загальний прибуток від спільної діяльності становить лише 500грн., а відповідач визнав, виплату йому суму прибутку за договором у розмірі 70576,69грн., що більше офіційно задекларованого прибутку.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.06.2008р. рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2008р. залишено без змін (т.4 а.с.65-68).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Підприємство "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судами норм процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

11.05.2001р. між сторонами у справі –Підприємством "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів" та ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Оснастка" укладено договір про спільну діяльність.

За умовами договору, сторони зобов’язались діяти шляхом об’єднання зусиль у напрямках: створення механічного виробництва по виготовленню та ремонту машин та устаткування загального призначення –вироблення металевих виробів різного призначення, різними видами обробки; продаж, як за гроші, так і по взаємозаліку, металевих виробів, машин та устаткування загального призначення.

Судами вірно визначено, що даний договір за своєю правовою природою є договором про спільну діяльність.

Так, відповідно до ст.430 ЦК УРСР (чинному на момент укладення вказаного договору), за договором про сумісну діяльність сторони зобов'язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т. ін.

У первісному позові позивач просить вказаний договір розірвати у зв’язку з відмовою від нього та зобов’язати відповідача повернути обладнання та оснащення, які передані у користування для здійснення спільної діяльності.

Оскільки відносини сторін продовжують існувати і після втрати чинності ЦК УРСР, суди правильно застосовували до спірних правовідносин норми ЦК України, який набув чинності 01.01.2004р., оскільки, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення ЦК України застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

В силу ст.1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. При цьому, спільна діяльність може здійснюватись на основі об’єднання вкладів учасників (просте товариство).

Так, за змістом ст.1132 ЦК України, за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Відповідно до умов укладеного сторонами договору визначено, що відповідач передає для здійснення спільної діяльності приміщення, необхідне для організації механічного виробництва (п.4.1 договору), а позивач, що встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 16.04.2002р. передав для здійснення спільної діяльності обладнання та оснащення згідно акта прийому-передачі на накладних, що не заперечувалось відповідачем.

Термін дії договору сторонами не обмежено, що вбачається з його п.18, отже, даний договір є безстроковим.

Згідно п.4 ч.1 ст.1141 ЦК України, визначено, що договір простого товариства припиняється, зокрема, у разі відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників.

Заява про відмову від подальшої участі у безстроковому договорі простого товариства має бути зроблена не пізніше як за три місяці до виходу з договору, що встановлено ч.1 ст.1142 ЦК України.

Під час вирішення спору у даній справі встановлено, що позивач звернувся до відповідача з листом від 12.05.2005р., який вручено у той же день, у якому фактично відмовилось від договору та вимагало повернення передано обладнання та оснащення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, який підтриманий апеляційною інстанцією, про те, що, в силу п.4 ч.1 ст.1141, ч.1 ст.1142 ЦК України, даний договір є припиненим з 12.08.2005р.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог в частині розірвання договору від 11.05.2001р., оскільки останній є припиненим внаслідок відмови позивача від договору.

Відповідно до ч.2 ст.1141 ЦК України, у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині повернення позивачу майна, яке передано у користування для здійснення спільної діяльності і знаходиться у приміщенні відповідача, враховуючи встановлений факт припинення такого договору.

Предметом спору за зустрічним позовом є обов’язок позивача сплатити відповідачу частину прибутку від спільної діяльності, відповідно до встановленого п.8.3 договору розміру –50%, що дорівнює 103 863,16грн.

Зазначені вимоги правильно визнані такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ст.1139 ЦК України, прибуток одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників.

Умовами договору сторонами визначено, що порядок та строки розподілу результатів спільної діяльності визначаються сторонами у відповідності до окремих угод. Під час вирішення спору, судам не надано доказів укладення відповідних додаткових угод, як і досягнення домовленості між сторонами щодо порядку та строків розподілу результатів спільної діяльності.

За змістом договору, відповідач взяв на себе зобов’язання здійснювати бухгалтерський та податковий облік результатів спільної діяльності (п.4.9 договору), між тим, відповідних матеріалів у повному обсязі суду не надав. При цьому, суди вірно не взяли до уваги посилання скаржника на викрадення бухгалтерських документів, оскільки відповідний факт не доведений скаржником допустимим доказами.

Крім того, під час розгляду вимог зустрічного позову, відповідачем не доведено належними і допустимими доказами отримання прибутку саме у розмірі, зазначеному відповідачем у зустрічному позові, розміру витрат при здійсненні спільної діяльності. При цьому, судами враховано, що сума прибутку, яка визначена у деклараціях на прибуток, є значно меншою, ніж сума прибутку, яка вказана у зустрічному позові відповідачем.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено обґрунтованості вимог зустрічного позову.

Посилання скаржника на порушення судами норм процесуального права, внаслідок не залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору НГВУ "Охтирканафтогаз", безпідставні.

В силу ст.27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідне клопотання обґрунтовано тим, що вказана особа може сприяти в отриманні фактичних даних, необхідних для вирішення спору за зустрічним позовом.

Однак, за змістом ст.27 ГПК України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору залучаються у випадку , якщо рішення у справі може вплинути на права та обов’язки такої особи щодо сторін у справі, а не при встановленні, що вони мають необхідні, на думку відповідача, документи для вирішення спору документів.

Також безпідставні і посилання скаржника на те, що суди мали повідомити про факт викрадення бухгалтерської документації правоохоронні органи. Так, відповідний факт не виявлений судами під час вирішення спору у даній справі на підставі зібраних доказів; на такий факт лише посилається скаржник. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач направив відповідне звернення прокурору м.Краматорська 29.11.2006р., у якому повідомив про викрадення документів бухгалтером Ішковою Т.В., яке у подальшому адресовано для розгляду органам податкової міліції. Отже, направляти відповідне повідомлення не було необхідним, оскільки воно вже знаходилось на розгляді у компетентного органу. При цьому, факт викрадення не підтверджений у подальшому до прийняття рішення у даній справі допустимими доказами.

Також необґрунтовані і інші посилання скаржника у поданій ним скарзі.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 03.06.2008р., якою залишено в силі рішення господарського суду Донецької області від 27.03.2008р., не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.06.2008р. у справі №44/347пд господарського суду Донецької області залишити без змін, а касаційну скаргу Підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України" –без задоволення.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищака І.М.

Палій В.М.