ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.07.08 р.                     Справа № 16/403пд

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів:

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя Н.С. Морщагіна

Суддя І.В.Приходько

При секретарі судового засідання Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз” смт. Ювілейне, Дніпропетровська область.

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче об’єднання „Апекс” м. Донецьк

до відповідача-2: Малого приватного науково-виробничого підприємства „Апекс” м. Донецьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку відповідача 2: Биковських Вадима Петровича, м. Донецьк

про визнання недійсним договору №12/05-1 від 05.12.2005р.

Представники сторін:

За участю представників:

від позивача: Могила Р.С. за дов. №7 від 28.02.2007р.

від відповідача 1: Бочарова О.Ю. за дов. б/н від 07.07.2008р.

від відповідача 2: Биковських С.В. за рішенням від 12.09.1994р.

В судовому засіданні брали участь:

від третьої особи: Бочарова О.Ю. за дов. №3472 від 08.07.2008р.

Згідно із ст.69 ГПК України справу розглянуто в більш тривалий термін.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз” смт. Ювілейне, Дніпропетровська область, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача – 1 Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче об’єднання „Апекс” м. Донецьк та відповідача – 2 Малого приватного науково-виробничого підприємства „Апекс” м. Донецьк, про визнання недійсним договору №12/05-1 від 05.12.2005р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що зміст спірного договору суперечить приписамм Цивільного кодексу України, законам та іншим актам цивільного законодавства, на ті обставини, що договір було укладено з метою ухилення від виконання рішення господарського суду, відповідно до господарського кодексу відповідачі не мали права укладати договір, посилається на те, що договір не містить істотних умов визначених законодавством, та особа яка вчиняла договір від імені відповідачів не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на момент укладання договору.

Письмовими поясненнями б/н від 05.05.2008р. та запереченнями б/н від 18.06.2008р. позивач підтримав обґрунтування позову, наполягає на тому, що договір було укладено з метою ухилення від виконання рішення господарського суду та особа, яка вчиняла договір від імені відповідачів не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на момент його укладання, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Водночас, позивачем 05.05.2008р. заявлено клопотання про надіслання прокуратурі повідомлення про вчинення злочину не зупиняючи провадження у справі, а також 18.06.2008р. надані заперечення на довід відповідача про застосування ст.241 Цивільного кодексу України.

Суд означені клопотання та заперечення залишив без задоволення, оскільки останні ґрунтуються на міркуваннях позивача, проте як свої висновки суд щодо певних дій сторін та наданих документів, виходячи з приписів ст.ст.85, 90 Господарського процесуального кодексу України, може викласти лише у рішенні, за результатом розгляду справи.

Окрім того, направлення повідомлення до органів внутрішніх справ чи прокуратури є правом суду і покладено на його розсуд.

Разом з тим, твердження позивача стосовно зміни відповідачами своєї позиції щодо наявності у Биковських С.В. повноважень комерційного представництва, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи №16/403пд.

Отже, дії позивача зводяться до намагань надати перевагу його доводам над іншими аргументами, що суперечить вимогам чинного законодавства, а викладене вище, переконує суд у тому, що доводи позивача є безпідставними та непереконливим.

Виходячи з наведеного клопотання позивача про надіслання прокуратурі повідомлення про вчинення злочину не зупиняючи провадження у справі залишено судом без задоволення, а заперечення позивача на довід відповідача про застосування ст.241 Цивільного кодексу України судом до уваги не приймаються.

Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечували, проте письмових заперечень суду не надали.

Ухвалою від 29.05.2008р. господарським судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2, Биховських Вадима Петровича, м. Донецьк.

Відповідно до пояснень б/н від 08.07.2008р. третя особа пояснила суду, що перед укладанням договору №12/05-1 від 05.12.2005р. були проведені збори засновників ТОВ “НВО “Апекс”, на яких було прийнято рішення щодо необхідності укладення цього договору та доручено саме директору ТОВ “НВО ”Апекс” Биховських Сергію Вадимовичу його укласти, тобто підписати від імені товариства. При цьому усі суттєві питання що стосуються договору №12/05-1 від 05.12.2005р. були оговорені та визначені. Після укладання вказаного договору він був знов погоджений з засновками товариства.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.01.2007р. в задоволенні позову відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2007р. попереднє рішення господарського суду скасовано, справу передано на новий розгляд.

Рішенням від 21.09.2007р. господарським судом Донецької області позовні вимоги залишені без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 13.03.2008р. рішення господарського суду Донецької області від 21.09.2007р. скасовано, справу передано на новий судовий розгляд до господарського суду Донецької області.

Згідно із ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Справу прийнято до провадження на новий розгляд господарським судом Донецької області 10.04.2008р.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 07.04.2008р. зі змінами згідно розпорядження заступника голови господарського суду Донецької області від 08.07.2008р. справу призначено слуханням колегією суддів у теперішньому складі.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін, третьої особи було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, представникам у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача 1, відповідача 2, третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” (продавцем) та Малим приватним науково-виробничим підприємством “Апекс” (покупцем) укладено договір №12/05-1.

Згідно до п.1.1 договору продавець зобов’язується поставити, а покупець прийняти та сплатити на умовах, викладених в договорі, товар.

При цьму оплата за товар здійснюється на протязі двох років з моменту поставки продукції (п.6.1. даного договору).

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписом ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Таким чином, у відповідності з вимогами вказаних статей та враховуючи положення ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України, при зверненні до суду з вимогою про визнання недійсним договору, позивач має довести факт порушення його прав або інтересів в результаті його укладання.

Посилаючись на невиконання рішення у справі №1/482 від 14.12.2006р., яким на користь ТОВ „Компанія „Агро-Союз” з ТОВ “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” стягнуті грошові кошти, позивач вважає, що спірний договір укладено з метою ухилення відповідача-1 від виконання цього рішення, і не 05.12.2005р., а після 19.06.2006р.

Наведений довід позивача судом до уваги не приймається, враховуючи наступне.

Позивачем надані податкові накладні №№6, 7, 8, які внесені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних, який є обов’язковим додатком до податкової декларації за червень 2006р., складених згідно з Наказом Державної податкової адміністрації України від 30.06.2005р. №244.

Визначене позивачем податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 52 958, 90 грн. (згідно реєстру) відображено у податковій декларації.

Таким чином податкові накладні були складені в момент господарської операції, що відповідає вимогам ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Отже, позивач не довів того факту, що договір укладено не 05.12.2005р., а в будь-якій інший період після складення акту опису та арешту майна від 09.08.2006р.

Позивач стверджує, що даний договір було укладено з метою ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” від виконання рішення господарського суду від 14.02.2006р. у справі №1/482, яким на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агро-Союз” з Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче обєднання “Апекс” стягнуті грошові кошти.

Зазначене судом не приймається, оскільки в рішенні по справі №1/482 вказано, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” були прийняті заходи для погашення боргу товарами, однак Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агро-Союз” від цього відмовилося, наполягаючи на грошовому виконанні зобов’язання.

Окрім того, суд не може погодитися з доводами позивача щодо відсутності істотних умов в договорі, а саме: умови Правил ІНКОТЕРМС у редакції 2000р.; у додатку №1 відсутні вимоги щодо якості кожної групи товарів; у додатках №№ 1, 2, 3 відсутні умови поставки товару.

Відповідно до приписів ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При цьому частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що сторони при укладанні господарського договору зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як встановлено судом, умовами договору №12/05-1 від 05.12.2005р. між сторонами погоджено предмет, ціну та строк дії договору, тому підстав вважати його таким, що не містить істотних умов не має.

Разом з тим, відповідно до приписів ст.628 Цивільного кодексу України сторони мають право укладати договори які містять елементи різних договорів, тобто змішані договори.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) в обумовлені строки другій стороні – покупцеві товар, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити вказаний товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи наведене сторони при укладанні спірного договору не порушили норми встановлені статтею 265 Господарського кодексу України.

Із зазначеними вище висновками погодився Вищий господарський суд України.

Окрім того, позивач вважає, що особа, яка вчинила договір від імені Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” та Малого приватного науково-виробничого підприємства “Апекс” не мала необхідного обсягу дієздатності та підписала договір №12/05-1, діючи у власних інтересах як засновник обох юридичних осіб.

Відповідно до приписів ч.1 ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов’язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов’язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” (далі Статут) його засновником є в тому числі Биковських С.В.

Згідно з п.7.3 Статуту керівництво та управління поточною діяльністю Товариства здійснює виконавча дирекція Товариства, що очолюється директором, яки обирається Загальними зборами засновників.

Відповідно до п.7.10 Статуту директор, в межах своєї компетенції, без доручення здійснює представництво Товариства в усіх організаціях та установах, підписує договори та інші документи, являється розпорядником коштів Товариства.

Згідно до протоколу загальних зборів Засновників товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Апекс” за №1/4-99 від 10.04.1999р. директором ТОВ “Науково-виробниче об’єднання “АПЕКС” був обраний Биковських Сергій Вадимович.

Як зазначено у витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) №22-10/1111 від 16.04.2008р. (вх.№02-41/2795 від 24.04.2008р.), станом на 16.04.2008р. керівником Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” є Биковських Сергій Вадимович.

Як вбачається з п.1.1 Статуту Малого приватного науково-виробничого підприємства “Апекс” (далі Статут-1) підприємства створено громадянином України Биковських С.В.

Разом з тим, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) №22-15/3253 від 18.10.2007р. (вх.№01-18/6762 від 22.10.2007р.), станом на 18.10.2007р. керівником Малого приватного науково-виробничого підприємства “Апекс” є Биковських Сергій Вадимович.

Згідно з п.1.5 Статуту-1 підприємство має право від свого імені укладати всі види господарських та інших договорів та угод, придбати майнові та особові немайнові права.

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 Статуту-1 управління Підприємством здійснюється засновником або директором, який призначається на посаду засновником. Директор здійснює поточне керівництво діяльністю Підприємством.

При таких обставинах, доводи позивача щодо відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у відповідачів при укладенні договору є такими, що не ґрунтуються на приписах закону.

Суд також не може погодитись з доводом позивача щодо порушення відповідачами при підписанні спірного договору вимог ст.238 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Тобто наведені в цій частині обмеження не поширюються на випадки вчинення правочинів комерційним представником у порядку, запровадженому ст.243 Цивільного кодексу України.

При цьому, під комерційним пердставництвом слід розуміти дії особи, яка постійно та самостійно виступає представником підприємств при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності.

Законодавець допускає комерційне представництво одночасно кількох сторін правочину у випадку наявності згоди цих сторін та в інших випадках встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи обидві сторонни оспорюванного договору надали тому згоду, на вчинення правочину Биковських С.В., як комерційним представником сторін.

Разом з тим, проаналізувавши постанову Вищого господарського суду України від 13.03.2008р., суд з метою з’ясування наявності у Биковських Сергія Вадимовича повноважень для комерційного представництва, ухвалою від 29.05.2008р. залучив до участі у справі №16/403пд у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2, Биховських Вадима Петровича, м. Донецьк, який є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Апекс” та володіє 2% статутного фонду товариства.

Під час судового засідання 08.07.2008р., відповідно до пояснень б/н від 08.07.2008р. (підписаних Биховських Вадимом Петровичем 03.07.2008р.), представник третьої особи пояснила суду, що перед укладанням договору №12/05-1 від 05.12.2005р. були проведені збори засновників ТОВ “НВО “Апекс”, на яких було прийнято рішення щодо необхідності укладення цього договору та доручено саме директору ТОВ “НВО ”Апекс” Биховських Сергію Вадимовичу його укласти, тобто підписати від імені товариства. При цьому усі суттєві питання що стосуються договору №12/05-1 від 05.12.2005р. були оговорені та визначені . Після укладання вказаного договору він був знов погоджений з засновками товариства.

Таке уповноваження не суперечить приписам ч.3 ст.243 ЦК України, оскільки згадана норма не містить вичерпний перелік документів, якими мають підтверджуватись повноваження комерційного представника.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатнього обсягу повноважень у представника сторін правочину, наявність вільного волевиявлення сторін та дотримання інших вимог законодавства, які ставляться до визначення правочину чинним.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз” смт. Ювілейне, Дніпропетровська область. до відповідача – 1 Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче об’єднання „Апекс” м. Донецьк та відповідача – 2 Малого приватного науково-виробничого підприємства „Апекс” м. Донецьк, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2, Биховських Вадима Петровича, м. Донецьк, про визнання недійсним договору №12/05-1 від 05.12.2005р., задоволенню не підлягають.

Згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, а саме державне мито, інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, у зв’язку з відмовою в позову підлягають віднесенню на позивача.

На підставі ст.129 Конституції України, ст.ст.92, 237, 238, 243, 628, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 265 Господарського кодексу України, Закону України „Про податок на додану вартість”, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 33, 34, 38, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Агро-Союз” смт. Ювілейне, Дніпропетровська область. до відповідача – 1 Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче об’єднання „Апекс” м. Донецьк та відповідача – 2 Малого приватного науково-виробничого підприємства „Апекс” м. Донецьк, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2, Биховських Вадима Петровича, м. Донецьк, про визнання недійсним договору №12/05-1 від 05.12.2005р., відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 08.07.2008р. оголошено повний текст рішення.

Головуючий суддя                     І.В.Зубченко

Суддя                                                                         Н.С. Морщагіна

Суддя                                                                         І.В.Приходько