ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.08                                                                                 Справа № 13/114.

За позовом відкритого акціонерного товариства «Горлівський хлібокомбінат»м. Горлівка Донецької області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Луга-Стар»м. Луганськ

про стягнення 4344 грн. 76 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Чорна І.М.

Від позивача

Не прибув

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернуся з позовом про стягнення боргу за договором № 952 від 10 серпня 2005 р. в сумі 4344 грн. 76 коп.

У судовому засіданні 31.07.2008 р. позивач позов підтримав.

Учасників судового процесу було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського процесуального кодексу України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття третій раз у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до повноважень господарських суддів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Тому направлення кореспонденції на адресу відповідача відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи є належним доказом виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що між сторонами по справі 10 серпня 2005 року був укладений договір № 952 за яким позивач зобов’язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити сушку в асортименті. Згідно п. 3.1. договору оплата повинна здійснюватися не пізніше 10-ти днів з моменту поставки.

Позивач зазначає, що за вказаним договором він відпустив відповідачу товар на загальну суму 4344 грн. 76 коп., а саме:

Товарно-транспортні накладні № 206296 від 11.08.2005 р. –2883 грн. 25 коп.; № 220998 від 12.10.2005 р. – 1067 грн. 50 коп.; № 226169 від 03.11.2005 р. - 394 грн.01 коп.

Поставлений товар оплачений не був, в зв’язку з чим виник борг в сумі 4344 грн. 76 коп.

Зазначені товарно-транспортні накладені підписані з боку відповідача невідомими особами, та мають витиск печатки відповідача.

Графа в товарно-транспортних накладних на підставі якої довіреності відповідача на одержання товарно-матеріальних цінностей був відпущений товар не заповнена. Позивачем не надано суду довіреностей відповідача на одержання товарно-матеріальних цінностей, що були відпущені за зазначеними вище накладними.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16 травня 1996 року передбачено, що відпуск будь-яких товарно-матеріальних цінностей між підприємствами здійснюється тільки за довіреністю одержувачів встановленого зразка, які є документами суворої звітності.

Позивачем не надано суду довіреностей на одержання товарно-матеріальних цінностей які б свідчили про факт одержання повноважними представниками відповідача товару.

За таких обставин позивачем не надано суду належних доказів, що підтверджують факт передачі товару, та відповідно виникнення у відповідача зобов’язання з його оплати.

З врахуванням викладеного позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 44,49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відкритого акціонерного товариства «Горлівський хлібокомбінат»м. Горлівка Донецької області до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Луга-Стар» м. Луганськ про стягнення 4344 грн. 76 коп. відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько