ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2008 р.
Справа № 45/30-08

вх.
№ 706/5-45

Суддя
господарського суду Калініченко Н.В.

при секретарі
судового засідання Люшня Н.А

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_1, довіреність від 13.02.2008 року

відповідача
- не з"явився

розглянувши
справу за позовом ПП ОСОБА_2, м. Харків

до  ТОВ "Протерм", м. Харків

про
стягнення 19138,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить
суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі                    19138,56 грн. мотивуючи
тим, що в порушення умов договору № 23 на надання складських послуг, укладеного
між сторонами, відповідачем не виконано зобов'язання щодо здійснення розрахунку
за надані позивачем послуги по збереженню матеріальних цінностей відповідача.
Також позивачем заявлено  до стягнення
понесені ним витрати з сплати державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Під час
розгляду справи в суді першої інстанції позивач  позовні вимоги підтримує в повному обсязі та
просить їх задовольнити. До матеріалів справи 30 січня 2008 р. та  05 березня 2008 р. надав додаткові документи
в обґрунтування своєї позиції.

Відповідач в
призначені судові засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом
докази суду не надав.

Беручи до
уваги, що відповідно до статті 33 Господарсько процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає за
необхідне відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог виходячи з
наступного:

01 серпня 2007
р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 23 на надання
складських послуг відповідно до умов якого позивач (виконавець за договором)
був зобов'язаний надати відповідачу (замовнику за договором) послуги по
збереженню товарно-матеріальних цінностей та інші послуги, пов'язані з їхньою
складською переробкою.

За своєю
природою договір за № 23 від 01 серпня 2007 р. є  договором зберігання та підпадає під приписи
глави 66 Цивільного кодексу України.

Згідно до
параграфу 1  глави 66 ЦК України, а саме
статті 936 Цивільного кодексу України
за    договором   зберігання
одна   сторона   (зберігач) зобов'язується зберігати
річ,  яка
передана  їй  другою
стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею  поклажодавцеві   номерного
жетона,  іншого  знака,
що  посвідчує прийняття речі на
зберігання,  якщо це встановлено законом,
іншими актами  цивільного  законодавства
або  є  звичним
для цього виду зберігання.
Параграф 2 глави 66 ЦК України містить в собі окремі види  зберігання. Так, статтею 956  ЦК України передбачений такий вид зберігання,
як товарний склад.  Товарним  складом
є  організація,  яка
зберігає товар та надає
послуги,   пов'язані   зі
зберіганням,    на    засадах підприємницької діяльності. За  договором
складського   зберігання   товарний
склад зобов'язується   за   плату
зберігати   товар,   переданий
йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності (стаття 957 ЦК
України). Відповідно до 961 ЦК України „складські документи”  на
підтвердження  прийняття товару
товарний  склад  видає один із таких складських документів:
складську квитанцію;  просте складське
свідоцтво;      подвійне складське
свідоцтво.

З наданих
позивачем документів в обґрунтування позиції щодо виконання позивачем умов із
зберігання  не вбачається виконання
сторонами своїх зобов'язань за договором № 23 від 01 серпня 2007 р., а саме:
передача відповідачем позивачу  товару на
зберігання та отримання його останнім для зберігання.

Суд відхиляє
твердження позивача щодо отримання (передачі) товару від  відповідача позивачу з посиланням на розхідні
та видаткові накладні, а також на накладні на переміщення, які надані позивачем
до матеріалів справи  05 березня 2008 р.
З вищевказаних накладних не вбачається передача товару від відповідача
позивачу, оскільки по-перше, вказані документи не відповідають вимогам, що
ставляться до документів при передачі
товару на зберігання, по-друге
одержувачами за наданими позивачем накладними є коло підприємств та ФО
П, проте в жодній з накладних у якості одержувача товару позивач, ПП
ОСОБА_2,  відсутній.

Відповідно  до  ст.
33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається  як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази  подаються сторонами
та іншими учасниками процесу.

Згідно ст. 43
Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на
вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача
коштів за надані послуги за договором необґрунтованими, не підтверджені
матеріалами справи та не підлягаючими задоволенню.

Відповідно  до
ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення залишаються покладеними на позивача.

Керуючись
ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову відмовити повністю.

Рішення
підписано 28 березня 2008 р.

Суддя
Калініченко Н.В.