ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 р.

№ 22/41-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення

господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2008р.

у справі

господарського суду

№22/41-08

Дніпропетровської області

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат

до

1) державного підприємства "Придніпровська залізниця",

2) відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача 1-

відповідача 2-

стягнення 3 044,95 грн.

пр. Субач Л.М. –дов. №52-16/82 від 17.12.07р.

не з'явився

не з'явився

Розпорядженням №02-12.2/385 від 26.09.2008р. у зв'язку з значною завантаженістю судді Муравйова О.В. та виходом судді Ходаківської І.П. з відпустки змінено склад колегії суддів у справі №22/41-08 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Муравйов О.В., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2007 року відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства "Придніпровська залізниця" та відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" про стягнення з належного відповідача на користь позивача вартості недостачі прокату чорного металу в розмірі 3 044,95грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2008р. (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги частково задоволені, з державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь відкритого акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат" стягнуто 1 536,20грн. вартості недостачі, 51,46грн. держмита та 59,53грн. витрат на ІТЗ судового процесу. В решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду вмотивоване тим, що загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до зазначеної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яку її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

В касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" просить рішення по справі скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанцій при прийнятті оскаржуваного рішення.

Заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно залізничної накладній №47335086 на адресу позивача від другого відповідача у вагоні №65113953 надійшов вантаж за навантаженням останнього, вказана маса вантажу –61 735кг.

За положеннями статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

У доповнення до акту №7042 від 28.07.2007р. станції Допоміжна щодо послаблення ув'язок пачки, порушення маркування, на тій же станції 31.07.2007р. складено комерційний акт БН749697/13, в якому зазначено, що при комісійній видачі вантажу виявлено: навантаження вантажу нижче рівня бортів на 1000мм, є маркування фарбою 2 смуги упоперек вагона, вантаж навантажений у пачки ярусами, у верхньому ярусі біля лівого борта пачка –швелер не мірної довжини, ув'язки на пачці ослаблені на 200-300мм, маркування переривається. На бірці вказана маса –4 060кг, після зважування цієї пачки її маса склала на 770 кг менше. Вагон технічно справний, люки і двері зачинені.

Судом першої інстанції встановлено, що комерційні акти складаються при вивантаженні на місцях незагального користування –у день здачі вантажу одержувачу (пункт 4 Правил складання актів). У разі неможливості скласти комерційні акти в терміни, вказані в цьому пункті, вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби. В даному випадку виданий вантаж 28.07.2007р. комерційний акт складений 31.07.2007р., тобто з порушенням встановленого порядку.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за рахунок залізниці, оскільки визнаючи наявність обставин, які могли би слугувати підставою для матеріальної відповідальності, остання сама порушила порядок їх засвідчення, склавши комерційний акт з простроченням зазначеного в Правилах терміну.

Судом встановлено, що загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до зазначеної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яку її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки визнавши, що комерційний акт складений через три дні, тобто з порушенням Правил складання актів, судом недостатньо досліджені всі обставини, що стосуються справи.

Судом не витребувано від Залізниці витяг із книги переважування вантажів, з якої можливо встановити дату переважування спірної пачки швелеру, перевантаженої Залізницею у вагон №53412763 для визначення маси пачки з ослабленими ув'язками.

Окрім того, під час комісійної видачі вантажу перевірялась тільки маса пачки, яка мала ослаблені ув'язки, що засвідчено в комерційному акті, тому суд першої інстанції при визначенні розміру недостачі вантажу, повинен вираховувати розмір недостачі від маси пачки, яка мала ослаблені ув'язки, а не від маси всього вантажу.

Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме ст.1166 Цивільного кодексу України, яка визначає загальні підстави для відповідальності за завдану шкоду, а відповідальність учасників договору залізничного перевезення вантажів визначається ст.314 Господарського кодексу України, ст.ст.24, 110, 111, 114 Статуту залізниць України.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Судове рішення по справі цим вимогам не відповідають.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, тому судове рішення по справі підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини справи та вирішити спір відповідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2008р. у справі №22/41-08 скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська