ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 05-5-1/2754

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого, судді

Плюшко І.А.,

суддів

Разводової С.С. (доповідач по справі), Самусенко С.С.,

розглянувши касаційну скаргу АЕК "Київенерго"

на

ухвалу господарського суду м. Києва від 20.03.08р.

у справі

№ 05-5-1/2754

за позовом

АЕК "Київенерго"

до

ЖБК "Авіатор-2"

про

стягнення 84747,38

За участю представників сторін

від позивача Полоз І.В. дов. від 18.12.07р. № У07/7945; Радзівіло Т.О. дов. від 25.03.08р. № Д07/1833,

від відповідача не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.03.2008 року у справі № 05-5-1/2754 (суддя Мельник В.І.) позовну заяву акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" до житлово - будівельного кооперативу "Авіатор-2" про стягнення 84,747,38 грн. повернено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду першої інстанції, акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 20.03.2008 року у справі № 05-5-1/2754 та передати справу на розгляд до господарського суду м. Києва, посилаючись на порушення та невірне застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, виносячи оскаржувану ухвалу, посилається на те, що надані позивачем описи вкладення у цінний лист не є належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів іншим сторонам у справі, оскільки він підтверджує лише вміст поштового відправлення, а факт прийняття для пересилання поштового відправлення відділення зв'язку посвідчується розрахунковим документом, що підтверджує надання даної послуги (касовий чек, квитанція тощо).

Крім того, суд зазначив, що додана до позовної заяви квитанція від 05.03.08р. № 0723 та список цінних листів не можуть бути прийняті судом як належний доказ, оскільки не засвідчені належним чином, а саме відповідно до ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії, при цьому відповідно до п. 5.27. Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, станови, організації, іншої юридичної особи, що не виконання вказаних вимог є підставою для повернення позовної заяви ст. 63 п. 6 ГПК України.

Проте, судова колегія не може погодитись із висновками господарського суду, оскільки вони протирічать нормам Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Тобто, виходячи з положень ст. 63 ГПК України, суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не виявляючи питання по суті позовних вимог та залишає її без розгляду тільки з підстав зазначених у даній статті. Наведений перелік підстав є вичерпним і розширенню не підлягає.

Таким чином, будь-які інші порушення в оформленні позовної заяви та доданих до не ї документів не можуть бути підставою для повернення позовної заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд не мав права повертати позовну заяву, а мав всі законні можливості щодо зобов'язання позивача надати суду належним чином засвідчені копії, а в разі необхідності оригінали.

Частиною 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Враховуючи викладене, судова колегія зазначає, що не виконання вимог п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації(ДСТУ 4163-2003) не є підставою для повернення позовної заяви згідно п. 6 ст. 63 ГПК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що позовну заяву слід повернути без розгляду на підставі п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, не відповідає нормам процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1115, 1117 , 1119 - 11113, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу АЕК "Київенерго" задовольнити.

2.          Ухвалу господарського суду м. Києва від 20.03.08р. по справі № 05-5-1/2754 скасувати.

3. Справу передати до господарського суду м. Києва для розгляду.

Головуючий, суддя І.А. Плюшко

Судді                                                                        С.С. Разводова

С.С. Самусенко