РІШЕННЯ

"28" березня 2008 р.

Справа № 6/2-36 (02-2/9-559)

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом Тернопільського міжрайонного природоохоронного прокурора Тернопільської області вул. Білецька, 51, м. Тернопіль, 46000 в інтересах держави в особі Зборівської районної державної адміністрації вул. Б. Хмельницького, 24, м. Зборів, Тернопільська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державного казначейства у Зборівському районі, вул. Б. Хмельницького, 60, м. Зборів, Тернопільська область

до Відкритого акціонерного товариства "Тернопільський облрибкомбінат" с.Плотича, Козівський район, Тернопільська область

про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок водного фонду (водних об’єктів) та стягнення збитків

за участю представників:

позивача: не з’явився

відповідача: Слободянюк В.В., Шмига О.І.,

третіх осіб: не з’явився

прокурора: Козак С.В.

Суть справи:

У вересні 2007 року Тернопільський міжрайонний природоохоронний прокурор Тернопільської області звернувся в господарський суд Тернопільської області з позовною заявою №443 від 07 вересня 2007 року в інтересах держави в особі Зборівської районної державної адміністрації, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державного казначейства у Зборівському районі до Відкритого акціонерного товариства "Тернопільський облрибкомбінат" про вилучення самовільно зайнятих земельних ділянок водного фонду (водних об’єктів) загальною площею 724,5 га на території Зборівського району Тернопільської області та стягнення 761216,62 грн. неодержаних доходів (упущеної вигоди) за користування землями водного фонду.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 21 вересня 2007 року у справі №02-2/9-559 в прийнятті позовної заяви №443 від 07 вересня 2007 року відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, Тернопільська міжрайонна природоохоронна прокуратура Тернопільської області подала до Львівського апеляційного господарського суду апеляційне подання.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 року апеляційне подання Тернопільського міжрайонного природоохоронного прокурора Тернопільської області задоволено. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 21.09.2007 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області.

Розпорядженням голови господарського суду Тернопільської області від 09 січня 2008 року справу №02-2/9-559 для розгляду по суті передано судді І.П. Шумському.

10 січня 2008 року відповідною ухвалою справу №02-2/9-559 прийнято до провадження, присвоєно новий № 6/2-36(02-2/9-559) та призначено до розгляду на 13 лютого 2008 року.

В подальшому, слухання справи відкладалося та оголошувалася перерва, востаннє до 28 березня 2008 року.

Строк вирішення спору продовжувався в порядку, передбаченому ч.3 ст.69 ГПК України.

В засідання, призначене на 28.03.2008 року, представники позивача та третьої особи, участь яких не визнавалась обов’язковою, не з’явились, хоча про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, в порядку ст.65 ГПК України. Від позивача надійшло письмове клопотання від 27.03.2008 року про розгляд справи за відсутності його представника.

В судовому засіданні учасникам процесу роз'яснено, належні їм права та обов'язки передбачені ст. ст. 20, 22, 29, 81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Заявлені вимоги прокурор та позивач мотивували тим, що відповідач самовільно (без документів про право власності чи користування) використовує землі водного фонду на території Зборівського району Тернопільської області, а саме: Погрібецької, Кобзарівської, Мильнівської, Ратищівської, Ренівської сільських рад, смт. Залізці та в м. Зборові.

У зв’язку з не укладенням відповідачем необхідних договорів оренди цих земель, місцеві бюджети, впродовж 1999 –2005 рр. недоотримали 761216,62 грн. орендної плати, чим державі і заподіяно збитки у вигляді упущеної вигоди.

У своєму відзиві, відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що:

- право пред’явлення такого позову належить не заявнику, а прокурору Зборівського району;

- факту самовільного зайняття і використання земель не доведено, з врахуванням рішення Конституційного Суду України у справі №2813-15 від 22 вересня 2005 року;

-впродовж 2000-2006 років товариство сплачувало фіксований сільськогосподарський податок, у т.ч. в рахунок плати за землю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, в т.ч., дані ними в попередніх засіданнях, суд встановив наступне:

- в березні, травні та червні 2006 року працівниками Управління з контролю за використанням та охороною земель у Тернопільській області проводились перевірки дотримання ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” (відповідача у справі) вимог земельного законодавства.

Відповідно до змісту Актів перевірок та винесених на їх підставі приписів, відповідача було зобов’язано виготовити документацію на право користування земельними ділянками водного фонду, розташованими в Зборівському районі, Тернопільської області.

За невиконання цих вимог, постановою начальника Зборівського районного відділу земельних ресурсів від 18.05.2006 року №000200, керівника ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” притягнуто до адміністративної відповідальності.

За результатами розгляду відношення ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат”, головою Зборівської районної державної адміністрації прийнято розпорядження №83 від 09 лютого 2004 року про припинення права користування відповідачем земельними ділянками водного фонду, в т.ч. по Погрібецькій сільській раді, Кобзарівській сільській раді, Ренівській сільській раді, Ратищівській сільській ради, Залозецькій селищній раді, із їх передачею до земель запасу перелічених рад.

Розпорядженнями голови Зборівської районної державної адміністрації № 665 від 29.12.2005 року і №31 від 27.01.2006 року припинено право користування Філії “Заложці” ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” і передано до земель запасу місцевих рад землі водного фонду, розташовані на території Погрібецької, Кобзарівської, Мильнівської, Ратищівської, Ренівської сільських рад, смт. Залізці, Зборівського району Тернопільської області та в м. Зборові.

У зв’язку з внесенням Тернопільським міжрайонним природоохоронним прокурором Тернопільської області протесту від 27.09.2007р., Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області припинено дію дозволу на спецводокористування, виданого згаданій філії відповідача.

Згідно з пояснень представників Зборівської районної державної адміністрації та ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” (сторін у справі), даних ними в судовому засіданні, відповідач не користується оспорюваними земельними ділянками на момент прийняття рішення суду.

В той же час, постановою господарського суду Тернопільської області від 06.07.2007року у справі №6/69-1476, що набрала законної сили, встановлено знаходження у користуванні відповідача на умовах оренди гідротехнічних споруд, розміщених в Бережанському, Лановецькому, Збаразькому, Шумському, Козівському, Зборівському, Гусятинському, Чорківському, Підгаєцькому, Бучацькому районах Тернопільської області, в т.ч. на вилучених землях водного фонду. Орендодавцем цих об’єктів, що не підлягають приватизації виступає Державне підприємство “Укрриба”.

Контрольно-ревізійним відділом в Козівському районі проведено ревізію ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” з окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 1999-2006 років, про що складено відповідний Акт №21-21/42 від 01 вересня 2006 року.

За висновком, зробленим КРВ в Козівському районі в Акті №21-21/42, внаслідок не укладення відповідачем договорів оренди земель водного фонду, місцевими бюджетами в 1999-2005р.р. не доотримано 761216,62 грн., котрі прокурор та позивач просять стягнути з відповідача в якості упущеної вигоди.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 07.05.2007року у справі №12/20-190 Тернопільському міжрайонному природоохоронному прокурору Тернопільської області відмовлено в задоволенні позову, пред’явленого в інтересах держави в особі Зборівської районної державної адміністрації до ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” про стягнення 761216,62 грн. орендної плати за користування землями водного фонду. Дане рішення суду набрало законної сили.

На підставі матеріалів прокурорської перевірки, постановою Тернопільської міжрайонної природоохоронної прокурори Тернопільської області від 23.06.2006р. порушено кримінальну справу за ч.2 ст.364 КК України відносно посадових осіб ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” у зв’язку із заподіянням бюджету збитків в сумі 813 177,87 грн., через користування земельними ділянками водного фонду на території Зборівського району Тернопільської області без укладення договорів оренди.

Постановою тієї ж прокуратури від 20.12.2007р. кримінальну справу закрито за п.2 ст.6 КК України (за відсутністю в діянні складу злочину).

У відповідності до змісту довідок Зборівського відділення Козівської міжрайонної ДПІ та Тернопільської об’єднаної ДПІ, що знаходяться в матеріалах справи, протягом 2000 –2007р.р. ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” був платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги пояснення учасників процесу, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 4-3,33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, згідно з переліченими нормами та положеннями ст.22 ГПК України, визначення підстав для заявлення позову та позовних вимог є виключним правом позивача.

Однак, позивачем не доведено належним чином обґрунтованості своїх вимог, виходячи з наведених ним мотивів заявлення позову.

Так, згідно ст.6 ЦК УРСР, ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України, ст.224 ГК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного права, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник (особа, що вчинила протиправне діяння); об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях (в т.ч. деліктних); об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора (потерпілої особи) та протиправна поведінка, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

Зібраними у справі доказами не підтверджено наявності об’єктивної умови притягнення до відповідальності - заподіяння відповідачем збитків державі в сумі 761216,62 грн., що полягали в доходах, які можна було реально одержати за умови сплати ВАТ “Тернопільський облрибкомбінат” в 1999 –2005 рр. орендної плати за користування землями водного фонду (упущеної вигоди), з огляду на таке.

Використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель (ст.2 Закону України "Про плату за землю").

Як зазначалось вище, в 2000-20007р.р. відповідач був платником фіксованого сільськогосподарського податку.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок" фіксований сільськогосподарський податок сплачується в рахунок таких податків і зборів (обов'язкових платежів):

- податку на прибуток підприємств;

- плати (податку) за землю та інших платежів.

Згідно з ст.13 Закону України "Про плату за землю", ст.13-16,21 Закону України "Про оренду землі”, ст.93 ЗК України, підставою для сплати орендної плати за землю є письмовий договір її оренди.

Тому, безпідставними є доводи прокурора та позивача про існування у відповідача як платника фіксованого сільськогосподарського податку обов’язку сплачувати орендну плату за землю за відсутності відповідного договору.

Недоведеним залишився і факт реальності існування упущеної вигоди, через неподання заявником і позивачем доказів існування пропозицій від третіх осіб щодо оренди спірних земель.

Крім того, за змістом Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, до заявлених вимог про стягнення з відповідача збитків за 1999 –2000р.р. застосовуються правила про позовну давність, встановлені ЦК УРСР. Тобто трирічний термін для заявлення вимог (ст.71 ЦК УРСР).

Причин пропуску цього строку та клопотання про його відновлення прокурором і позивачем відповідно не наведено і не заявлено.

Закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову, відповідно до ст.80 ЦК УРСР, є підставою для відмови в задоволенні позову.

З огляду на усе наведене, підстав для задоволення вимог про стягнення 761216,62 грн. збитків (упущеної вигоди) немає.

Щодо вимог про вилучення самовільно зайнятих земельних ділянок водного фонду (водних об’єктів) загальною площею 724,5 га на території Зборівського району Тернопільської області, слід зазначити наступне.

У відповідності до розпоряджень голови Зборівської районної державної адміністрації №83 від 09 лютого 2004 року, № 665 від 29.12.2005 року і №31 від 27.01.2006 року, протесту прокурора, пояснень представників сторін та інших зібраних у справі доказів, на час вирішення спору, зазначені в позові земельні ділянки не знаходяться в користуванні відповідача, окрім тих, на яких знаходяться орендовані ним об’єкти загальнодержавної власності - гідротехнічні споруди.

Гідротехнічні споруди (греблі, шлюзи-регулятори, контурні дамби, канали, водовипуски, водонапуски) є інженерно-комунікаційними невід'ємними складовими частинами захисного значення цілісного майнового комплексу ставків, призначені для регулювання та підтримання рівня необхідного об'єму води, у зв’язку з чим знаходяться та використовуються у безперервному технологічному процесі.

У зв’язку з вищевикладеним, в задоволенні позову з наведених в ньому підстав слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України, Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор – апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення 9 квітня 2008р., через місцевий господарський суд.

Суддя