ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.09.08 Справа №11-07/95-6/235/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді Мірошниченко М.В. , Коробка Н.Д. , Мойсеєнко Т. В.

при секретарі Бредіхін Ю.Ю.

за участю представників:

позивача: не з’явився;

відповідача: Пономаренко Л.Е., довіреність № 203/1-09 від 09.10.2006р.;

третьої особи: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради,

м. Мелітополь Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2008р.

у справі № 11-07/95-6/235/08

за позовом Приватного підприємства комерційної фірми «КІС»,

м. Мелітополь Запорізької області

до відповідача Мелітопольської міської ради,

м. Мелітополь Запорізької області

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору –

Комунальне підприємство «Виробниче житлове

ремонтно-експлуатаційне управління» Мелітопольської

міської ради Запорізької області,

м. Мелітополь Запорізької області

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством комерційною фірмою «КІС», м. Мелітополь Запорізької області було подано позов до Мелітопольської міської ради, м. Мелітополь Запорізької області про визнання недійсним рішення Мелітопольської міської ради № 4/14 від 25.12.2006р. «Про скасування п.6 додатка 1 до рішення 54 сесії Мелітопольської міської ради ІV скликання від 30.11.2005р. № 4/2 «Про затвердження способу приватизації об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації у 2005 році» (відповідно до уточнених позовних вимог).

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 10.07.2008р. у справі № 11-07/95-6/235/08 (суддя Місюра Л.С.) позов задовольнив: визнав недійсним рішення Мелітопольської міської ради № 4/14 від 25.12.2006р. «Про скасування п.6 додатка 1 до рішення 54 сесії Мелітопольської міської ради ІV скликання від 30.11.2005р. № 4/2 «Про затвердження способу приватизації об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації у 2005 році».

Рішення суду мотивоване тим, що спірне рішення Мелітопольської міської ради не відповідає вимогам чинного законодавства та визначеної законом компетенції органу, який видав це рішення; спірним рішенням відповідача також були порушені права та охоронювані законом інтереси позивача у справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі Мелітопольська міська рада, відповідач у справі, вказує на те, що рішення суду є необґрунтованим та не відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає зокрема, що судом залишені без належної перевірки доводи відповідача про здійснення відповідачем поліпшення орендованого майна без будь-яких дозволів з боку орендодавця на таке поліпшення протягом строку оренди вказаного нежитлового приміщення. Приймаючи рішення про виключення спірного об’єкту з переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, відповідач діяв у межах повноважень, наданих йому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Скасування відповідачем спірного рішення не позбавляє орендаря права на повторне звернення до орендодавця з відповідною заявою та підготовкою повного пакету необхідної документації. Оскільки позивач на момент звернення з позовом в суд не є орендарем спірного об’єкту, то він не є тією особою, чиї права та інтереси могли б вважатися порушеними у зв’язку з прийняттям відповідачем спірного рішення. В скарзі ставиться питання про скасування рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2008р. у справі № 11-07/95-6/235/08 та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1751 від 16.09.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Коробки Н.Д., Мойсеєнко Т.В.

В судовому засіданні 17.09.2008р. представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. За його клопотанням розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу. За згодою представника в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

Від позивача та третьої особи відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило. Вказані особи законним правом на участь своїх представників в судовому засіданні не скористались. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами, у відсутності вказаних осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 12.09.2005р. між Комунальним підприємством виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління (орендодавець) і ПП КФ «КІС» (орендар) був укладений договір оренди № 77, згідно з п.1.1 якого на підставі ордеру, виданого відділом по управлінню майном комунальної власності Мелітопольської міської ради за № 77 від 12.09.2005р., орендодавець передає, а орендар бере в термінове платне користування окреме індивідуально визначене майно – приміщення, загальною площею 40,7 кв.м, за адресою: м. Мелітополь, вул. Гризодубової, 42, яке знаходиться в комунальній власності Мелітопольської міської ради. Вартість приміщення, що здається в оренду, визначена відповідно до експертного висновку і становить 10.557,00 грн.

Пунктами 10.1 і 10.6 договору визначено, що договір діє 11 місяців – з 12.09.2005р. до 12.08.2006р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

В жовтні 2005р. позивачем були здійснені поліпшення орендованого приміщення, розташованого по вул. Гризодубової, 42 в м. Мелітополі. Ринкова вартість таких поліпшень склала суму 5506,00 грн., без урахування ПДВ. Вказане підтверджується договором підряду на виконання ремонтно-будівельних робіт від 20.10.2005р., укладеного між ПП Коржилова Е.В. та ПП «КІС», договірною ціною на будівництво і ремонт приміщень від 20.10.2005р., локальним кошторисом на ремонтно-будівельні роботи, актом виконаних підрядних робіт за жовтень 2005р., товарними чеками про оплату виконаних робіт, аудиторським висновком № 112/03 від 09.12.2005р., звітом про ідентифікацію поліпшень орендованого нерухомого майна від 17.08.2006р.

Рішенням 54 сесії ІV скликання Мелітопольської міської ради від 30.11.2005р. № 4/2 був затверджений перелік об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом прямого викупу у 2005р., згідно з додатком 1. В зазначений перелік (пункт 6) було включено вбудоване приміщення (цокольне) по вул. Гризодубової, 42, яке орендує ПП КФ «КІС».

В подальшому, рішенням 12 сесії V скликання від 25.12.2006р. за № 4/14 Мелітопольська міська рада скасувала пункт 6 додатка 1 до рішення 54 сесії Мелітопольської міської ради ІV скликання від 30.11.2005р. № 4/2 «Про затвердження способу приватизації об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації у 2005 році». Підставою для прийняття відповідачем рішення № 4/14 від 25.12.2006р. стало, як зазначено в цьому рішенні, встановлення факту подання ПП «КІС» неправдивих відомостей щодо переважного права підприємства на приватизацію орендованого майна шляхом прямого викупу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення відповідача № 4/14 від 25.12.2006р. прийнято з порушенням ст.19 Конституції України і п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вказане рішення також порушує право позивача приватизувати орендований об’єкт шляхом викупу. У зв’язку з цим, в позові ставиться вимога про визнання недійсним рішення Мелітопольської міської ради № 4/14 від 25.12.2006р. «Про скасування п.6 додатка 1 до рішення 54 сесії Мелітопольської міської ради ІV скликання від 30.11.2005р. № 4/2 «Про затвердження способу приватизації об’єктів комунальної власності, які підлягають приватизації у 2005 році». Позов ґрунтується на приписах ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.19 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 21 ЦК України.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що даний спір виник з приводу реалізації права позивача на приватизацію орендованого приміщення шляхом викупу.

У відповідності зі ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні, за конкурсом; викупу.

Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації або покупців.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації:

- не проданих на аукціоні, за конкурсом;

- включених до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу;

- зданих в оренду, якщо право на викуп було передбачено договором оренди, укладеним до набрання чинності Законом України «Про оренду державного майна».

Викуп майна підприємств, зданих в оренду, проводиться з додержанням вимог, передбачених чинним законодавством України про приватизацію.

Статтею 51 «Державної програми приватизації на 2000-2002 роки», затвердженої Законом України «Про Державну програму приватизації» від 18.05.2000р. № 1723-III, передбачено, що у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення). Оцінка вартості об'єкта приватизації у цьому разі здійснюється із застосуванням експертної оцінки. Таке ж право одержує орендар у разі прийняття рішення про приватизацію відповідно до законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що приміщення, яке має намір приватизувати позивач, було включено до переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, про що свідчить рішення Мелітопольської міської ради № 4/2 від 30.11.2005р. та додаток 1 (пункт 6) до цього рішення, та узгоджується з положеннями ст.11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Як вказувалось вище, підставою для прийняття відповідачем рішення № 4/14 від 25.12.2006р., яким скасовано пункт 6 додатку 1 до рішення № 4/2 від 30.11.2005р., стало, як зазначено в спірному рішенні, встановлення факту подання ПП «КІС» неправдивих відомостей щодо переважного права підприємства на приватизацію орендованого майна шляхом прямого викупу.

Згідно пояснень відповідача, під поданням ПП «КІС» неправдивих відомостей щодо переважного права підприємства на приватизацію орендованого майна шляхом прямого викупу розуміється встановлення відсутності згоди орендодавця на здійснення ПП «КІС» невід’ємних поліпшень орендованого майна та відсутності погодженої проектно-кошторисної документації на проведення поліпшень, тобто відсутність певних документів, які повинен був подати позивач для включення орендованого приміщення в перелік об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Проте, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, ненадання позивачем певних документів не свідчить про надання неправдивих відомостей щодо переважного права на приватизацію майна. Відповідачем не доведено і з матеріалів справи не вбачається того, що позивачем подавались відповідачу будь-які неправдиві відомості щодо переважного права підприємства на приватизацію орендованого майна.

До того ж, згідно з абз. 6 пункту 67 «Методики оцінки майна», затвердженої постановою КМУ від 10.12.2003р. № 1891, порядок оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації, встановлюється Фондом державного майна. Цим Порядком також визначається процедура ідентифікації невід'ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря.

У відповідності з п.1.1 «Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації», затвердженого Наказом ФДМУ від 27.02.2004р. № 377, цей Порядок установлює вимоги до проведення незалежної оцінки орендованого нерухомого майна (крім земельних ділянок), що містить невід'ємні поліпшення (далі - орендоване нерухоме майно), під час приватизації способами, визначеними законодавством, а також процедур ідентифікації невід'ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря.

Порядок застосовується для оцінки орендованого нерухомого майна, що перебуває у державній, комунальній власності або належить Автономній Республіці Крим, щодо якого прийнято рішення про приватизацію та компенсацію орендарю вартості невід'ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря.

Невід'ємними поліпшеннями орендованого майна є здійснені орендарем за час оренди заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

Пунктом 2.1 вищевказаного Порядку визначено, що ідентифікацією поліпшень орендованого нерухомого майна (далі - ідентифікація поліпшень) є встановлення суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання факту відповідності підтверджувальних документів, наданих орендарем, про здійснені ним заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого нерухомого майна та (або) його споживчих якостей (далі - поліпшення), наявним поліпшенням, які неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди і які здійснені за рахунок коштів орендаря та за згодою орендодавця.

Пунктом 2.2 Порядку визначений перелік підтверджувальних документів про здійснені орендарем поліпшення, що подаються ним до відповідного органу приватизації, та включають:

- договір оренди, укладений з дотриманням вимог законодавства;

- письмову згоду орендодавця на здійснення орендарем поліпшень орендованого нерухомого майна за його кошти;

- погоджену орендодавцем проектно-кошторисну документацію на проведення поліпшень, підписані замовником і підрядником акти виконаних будівельних робіт, копії документів, що підтверджують проведені орендарем розрахунки за виконані поліпшення орендованого нерухомого майна, у тому числі придбані матеріали, конструкції тощо;

- аудиторський висновок щодо підтвердження фінансування здійснених поліпшень орендованого нерухомого майна за рахунок коштів орендаря. Аудиторський висновок має містити розшифровку періодів освоєння, напрямів та джерел фінансування поліпшень, у тому числі за рахунок коштів орендаря, з посиланням на підтверджувальні документи;

- довідку, видану орендарем та завірену аудитором, про суму витрат, понесених орендарем у зв'язку із здійсненням поліпшень, яка віднесена орендарем на збільшення вартості його необоротних активів, у розмірі, який перевищує встановлену законодавством з питань оподаткування частку витрат для включення їх до валових витрат. При визначенні суми зазначених витрат ураховується невідшкодована орендодавцю вартість придатних для подальшого використання будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, устаткування, отриманих орендарем під час здійснення поліпшень;

- інші документи, необхідні для виконання положень цього Порядку.

Відповідач наполягає на тому, що орендодавець не надавав позивачу згоди на здійснення останнім невід’ємних поліпшень орендованого майна, а також на відсутність у позивача погодженої проектно-кошторисної документації на проведення поліпшень такого майна.

Проте, такі доводи відповідача не відповідають дійсності, оскільки згідно листа КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління» № 1361 від 23.09.2005р., орендодавцем було розглянуто надану позивачем документацію, у т.ч. проектно-кошторисну на проведення ремонтних робіт на суму 5506,00 грн. у вбудованому приміщенні загальною площею 40,7 кв.м по вул. Гризодубової, 42 в м. Мелітополі, переданому ПП КФ «КІС» в оренду за договором оренди №77 від 12.09.2005р., та погоджена така документація, а також надана згода на проведення ремонтних робіт у зазначеному приміщенні. Окрім того, на заяві позивача від 20.09.2005р., адресованої орендодавцю, з проханням про надання згоди на здійснення капітального ремонту в орендованому приміщенні, міститься гриф погодження начальника КП «ВЖРЕУ» Пшеничного В.Д. на проведення такого ремонту.

Посилання скаржника на те, що оскільки позивач на момент звернення з позовом в суд не є орендарем спірного об’єкту, то він не є тією особою, чиї права та інтереси могли б вважатися порушеними у зв’язку з прийняттям відповідачем спірного рішення, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки рішення міськради № 4/2 про включення орендованого приміщення в перелік об’єктів, що підлягають приватизації шляхом прямого викупу у 2005р., було прийнято 30.11.2005р. Спірне рішення відповідача за № 4/14 про часткове скасування попереднього рішення було прийнято 25.12.2006р. Тобто, вказані рішення приймались відповідачем під час дії договору оренди № 77 від 12.09.2005р., який пролонгувався сторонами, про що свідчить зокрема додаткова угода від 12.08.2006р. до цього договору. Окрім того, в додатку 1 до рішення міськради № 4/2 від 30.11.2005р. зазначено, що строк дії договору оренди – до 01.09.2008р. Позивач звернувся з даним позовом в суд в січні 2008р.

У відповідності з пунктами 1, 2 Роз’яснення Президії ВАСУ №02-5/35 від 26.01.2000р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів», акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що спірне рішення відповідача № 4/14 від 25.12.2006р. порушує право позивача на приватизацію орендованого приміщення шляхом прямого викупу.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, визнавши недійсним спірне рішення відповідача № 4/14 від 25.12.2006р.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і спростовуються вищевикладеним.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради, м. Мелітополь Запорізької області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2008р. у справі № 11-07/95-6/235/08 – без змін.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді Мірошниченко М.В.

Коробка Н.Д. Мойсеєнко Т. В.