ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2008 р.

Справа № 11/95/08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                    Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова С.І.

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Ніколовій Г.П.

за участю представників сторін:

від позивача – Гущіна О.О.В. за довіреністю № 66 від 26.12.07р.,

від відповідача –Дмитрієвої Т.М. за довіреністю №47/143 від 14.01.08р.,

Лисенко К.А. за довіреністю б/н від 22.04.08р. /в судовому засіданні від 31.07.08р./

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини А0225, м. Севастополь

на рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2008 р.

по справі № 11/95/08

за позовом скаржника

до державного підприємства „Суднобудівний завод ім. 61 Комунара”, м. Миколаїв

про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

У березня 2008р. військова частина А0225 /далі –в/ч А0225/ звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом до державного підприємства /далі –ДП/ „Суднобудівний завод ім. 61 Комунара” про стягнення з останнього 30 838,01 грн. пені, 11 087,83 грн. –3% річних та 39 799,68 грн. збитків від інфляції внаслідок прострочення виконання зобов’язання, передбаченого п.5.5 договору про надання послуг з ремонту військового корабля проекту 1135.1 № 47/1107-24/22-14 від 03.11.2006 р..

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.05.08 р.(суддя Василяка К.Л.) у позові в/ч А0225 відмовлено повністю з наступних підстав:

-          щодо стягнення пені - суд не вбачає порушення з боку відповідача приписів п.5.5 вищезазначеного договору, оскільки 25.12.2006р., тобто до закінчення встановленого трьохмісячного терміну позивачем було затверджено звіт про використання відповідачем коштів першого платіжного етапу у сумі 2 049 603,76 грн.,

-          щодо стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції –тому, що зобов’язання відповідача з надання акту здавання робіт, встановлене п.5.5 договору, не є грошовим, тому ст. 625 ЦК України не може застосовуватися до нього.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, в/ч А0225 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2008р. скасувати повністю та прийняти нове, яким її позов задовольнити у повному обсязі.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що платіж від 26.12.06р.на суму 4 545 848,43грн не є авансом, а тому виконавець за договором не має обов’язку звітувати про його використання як передбачено п. 5.5 договором про надання послуг з ремонту військового корабля, оскільки ч. 2 ст. 570 ЦК України та п. 1.2 Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ встановлено, що авансом (авансовим платежем) є, зокрема, платіж замовника виконавцю в рахунок робіт, послуг, що будуть зроблені (виконані) у майбутньому, тобто виходячи з його функціонального призначення, а не залежно від того, чи визначений цей платіж як „аванс” сторонами чи ні.

Крім того, скаржник вважає, що відповідно до п.9.2 договору у випадку прострочення відповідачем строку надання акту приймання та здавання наданих послуг (зобов’язань, передбачених п. 5.5 договору), останній сплачує пеню у грошових коштах в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми авансового платежу за кожен прострочений день, а відповідно із цим в/ч А-0225 є кредитором, а відповідач –боржником, тому зобов’язання відповідача за умовами договору є грошовим і за порушення строків виконання останній повинен нести відповідальність за ст. 625 ЦК України. За таких обставин, на думку скаржника, місцевий господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та збитків від інфляції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, але в судовому засіданні представники відповідача просять суд апеляційної інстанції залишити рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2008р. без змін, а апеляційну скаргу в/ч А-0225 –без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про наявність підстав для часткового скасування оскаржуваного рішення виходячи з такого.

03.11.2006р. сторони у справі уклали договір № 47/1107-24/22-14 про надання послуг з ремонту військового корабля проекту 1135.1 (джерело фінансування –державний бюджет України), згідно умов п.1.1 якого виконавець (ДП „Суднобудівний завод ім. 61 Комунара”) зобов’язався за завданням замовника (в/ч А-0225) надати послуги з підтримуючого ремонту електромеханічного обладнання та докового ремонту військового корабля “Гетьман Сагайдачний” проекту 1135.1 із своїх матеріалів та поставок, за винятком тих, які за умов цього договору надав замовник, на власних виробничих потужностях відповідно до Протоколу узгодження обсягу наданих послуг, що є додатком до договору, а замовник, в свою чергу, зобов’язався прийняти і оплатити надані послуги на умовах, передбачених договором.

Відповідно до пункту 3.1 договору строк надання послуг за цим договором встановлюється 360 календарних днів (п. 3.1 змінений додатковою угодою №3 до означеного договору). Датою початку надання послуг вважається дата підписання акту приймання корабля в ремонт, який було підписано сторонами 20.11.06р..

Відповідно до п.4.2, 4.3 договору сторони встановили орієнтовну договірну ціну для визначення вартості послуг, яка склала 7640081,4 грн. Орієнтовна ціна послуг, що планувалась бути наданою у 2006 році визначена у сумі 6494069,19 грн. (85% орієнтовної договірної ціни), а у 2007 році –1146012,21 грн. (15% орієнтовної договірної ціни). Після досягнення 75% технічної готовності надання послуг виконавець подає замовнику на узгодження та затвердження розрахунок твердої договірної ціни. Після погодження, тверда договірна ціна затверджується сторонами протоколом узгодження твердої договірної ціни, яка стає невід’ємною частиною договору.

Відповідно до приписів п.5.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди №3 до означеного договору), оплата має здійснюватись наступним чином:

-          перший етап –авансовий платіж у розмірі 30% від суми послуг, які надаються у 2006 році, що складає 1 948 220,76 грн., протягом 10 банківських днів з дати надання виконавцем рахунку;

-          другий етап –до кінця 2006 року –остаточний платіж до обсягу, передбаченого на 2006 рік у сумі 4 545 848,43 грн., протягом 10 банківських днів з дати надання виконавцем рахунку;

-          третій етап –проміжний платіж на підставі акту приймання та здавання послуг за технічною готовністю –протягом 10 банківських днів з дати отримання Замовником рахунку Виконавця та за умов надання Виконавцем Акту приймання та здавання послуг на суму авансового платежу .

-          четвертий етап –остаточний розрахунок у обсязі твердої договірної ціни –здійснюється протягом 10 банківських днів після надання послуг у повному обсязі та підписання Акту приймання та здавання наданих послуг, за умов надання Виконавцем рахунку.

Пунктом 5.5 договору, виконавець зобов’язався в термін не більше трьох місяців з дня отримання авансу надати замовнику акт приймання та здавання наданих послуг на суму авансу відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006р. №1404.

Відповідно до п.9.2 договору, у випадку прострочення відповідачем строку надання акту приймання та здавання наданих послуг (зобов’язань, передбачених п. 5.5 договору), останній сплачує пеню у грошових коштах в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми авансового платежу за кожен прострочений день

09.11.2006р. відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру №61/1С на суму 1 948 220,76 грн., який згідно відмітки на рахунку-фактурі оплачений позивачем 16.11.2006р..

25.12.2006р. відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру №61/2С на суму 4 454 848,43 грн., який згідно відмітки на рахунку-фактурі був оплачений позивачем 26.12.2006р..

Таким чином, всього у рахунок майбутніх розрахунків за послуги, які мають бути надані Замовником, Виконавцю наперед перераховано 6 494 069,19 грн..

Станом на 27.03.2007р., Виконавцем підтверджено використання частини коштів авансу на суму 5 088 841,33 грн., про що свідчить Акт приймання та здавання наданих послуг за технічною готовністю в обсязі 68,4%.

Щодо решти авансу, то лише 26.07.2007р. позивачем затверджено акт приймання та здавання послуг за технічною готовністю у обсязі 86,2%, станом на 30.06.2007р. Вартість наданих послуг складає 6 515 855,57 грн..

Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що відповідач прострочив виконання зобов’язання, передбаченого п.5.5 договору, а саме не надав позивачу у встановлений 3-х місячний строк з дня отримання авансу акт приймання та здавання робіт на всю суму авансових платежів, підтвердивши тільки у визначений п. 5.5 термін тільки суму авансів у розмірі 5 088 841,33 грн. замість 6 494 069,19 грн., на різницю яких позивач підставно нарахував згідно п. 9.2 договору пеню в розмірі 30 838,01 грн.

Судова колегія не погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що платіж за рахунком №61/2С на суму 4 545 848,43 не є авансом, а тому виконавець за договором не має обов’язку звітувати про його використання як передбачено п. 5.5 договором, оскільки відсутність в реквізитах платежу його призначення на суму, яка повністю збігається з розміром авансового платежу згідно оплати за другим етапом у відповідності до п. 5.1 договору, не змінює його правової природи та функціонального призначення не залежно від того, чи визначений цей платіж як „аванс” сторонами чи ні.

Щодо висновку оскаржуваного рішення про те, що наявний в матеріалах справи звіт про використання відповідачем станом на 24.12.2006р. коштів першого платіжного етапу у сумі 2049603,76 грн. є доказом належного виконання ДП „Суднобудівний завод ім. 61 Комунара” своїх зобов’язань, колегія не може визнати його обґрунтованим, оскільки п. 5.5 передбачений обов’язок виконавця надати замовнику саме акт приймання та здавання наданих послуг на суму авансу, а не звіт про використання коштів чи інші документи, при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які додаткові угоди між сторонами щодо зміни цих умов п. 5.5.

Таким чином, колегія судів вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов’язання, передбаченого п.5.5 договору є правомірними і відповідно із п.9.2 договору та вимогами ст.ст.230, 232 ГК України підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 грн. виходячи з наступного.

Згідно із ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з врахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов’язання за договором по виконанню всього обсягу робіт у строки, встановлені сторонами і цього не заперечував позивач; претензій щодо якості виконаних робіт позивачем не заявлялося; збитків позивачу або іншим учасникам особам в результаті несвоєчасного виконання відповідачем умов п.5.5 договору не завдано. Крім того враховуючи те, що обидві сторони є державними підприємствами, судова колегія вважає за можливе застосувати положення ст. 233 ГК України, тому вимоги позивача про стягнення пені задовольняє частково у сумі 5000 грн.

Щодо позовних вимог в/ч А-0225 про стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції судова колегія вважає, що місцевий господарський суд у відповідності із вимогами ст. 625 ЦК України правомірно відмовив у їх задоволенні, оскільки вказана стаття ЦК України передбачає відповідальність тільки за прострочення грошових зобов’язань, зобов’язання же відповідача за умовами п.5.5 договору не є грошовими. За вказаним пунктом договору на відповідача покладено обов’язок надати у 3-х місячний строк з дня отримання авансу акт приймання та здавання наданих послуг на суму авансу. Отже, доводи скаржника про те, що відповідач у відповідності із п. 5.5 договору прострочив грошові зобов’язання є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга в/ч А-0225 підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2008 р. в частині відмови у стягненні з відповідача 5000 грн. пені –скасуванню, решту рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Військової частини А-0225 задовольнити частково, рішення господарського суду Миколаївської області від 14.05.2008 р. скасувати частково, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

„Позов військової частини А-0225 задовольнити частково:

Стягнути з Державного підприємства „Суднобудівний завод ім. 61 Комунара” (54001 м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, р/р №26004419 у МФ Банку „Аваль”, ) на користь військової частини А-0225 (99007 м. Севастополь, вул. Соловйова, 1, р/р 0009 в УДКУ у м. Севастополі, МФО 824509, код ОКПО 14302650) 5000 грн. 00 коп. пені, витрати по сплаті держмита за подачу позовної заяви у сумі 51,39 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 8,14 грн..

В задоволенні решти позову відмовити.

Видати наказ.”

2. Стягнути з Державного підприємства „Суднобудівний завод ім. 61 Комунара” (54001 м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, р/р №26004419 у МФ Банку „Аваль”, ) на користь військової частини А-0225 (99007 м. Севастополь, вул. Соловйова, 1, р/р 0009 в УДКУ у м. Севастополі, МФО 824509, код ОКПО 14302650) держмито за розгляд апеляційної скарги у сумі 25 грн.

3. Видачу наказів за постановою доручити господарському суду Миколаївської області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Г.П.Разюк

Суддя С.І.Колоколов

Суддя М.С. Петров