СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.08                                                                                 Справа № 8/582пд.

Суддя господарського суду Луганської області Середа А.П., розглянувши матеріали справи за позовом

Управління економіки та власності виконкому Краснодонської міської ради, місто Краснодон Луганської області,

до Приватного підприємства «Ремікс», місто Краснодон Луганської області, -

про розірвання договору оренди та повернення частини окремо розташованої будівлі,

при секретарі судового засідання – Буймирській О.В.,

в присутності представників сторін:

від позивача –Скнаріна Н.М., - головний фахівець-юрист, - довіреність № 1/10 від 08.01.08 року;

від відповідача – Грибанова Ю.П., - довіреність №б/н від 10.01.07 року, -

в с т а н о в и в:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про:

розірвання договору оренди № 90 від 01.12.2005 року, укладеного між ним та відповідачем, а також зобов’язання останнього повернути частину окремо розташованої будівлі - готель «Україна»площею 296,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Краснодон, площа Леніна, 6, – Управлінню економіки та власності виконкому Краснодонської міської ради;

стягнення з відповідача судових витрат у вигляді державного мита у сумі 85,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Луганської області Воронька В.Д. від 29.11.07 року розгляд справи доручено судді цього суду Середі А.П.

На підставі ст. 77 ГПК України за заявою відповідача розгляд справи було відкладено з 30 листопада до 14 грудня 2007 року –у зв’язку з «неможливістю присутності у судовому засіданні 30.11.07 року»його представника (з наданням документальних доказів).

Розгляд справи також було відкладено з 14 грудня 2007 року до 09 січня 2008 року –у зв’язку з надходженням клопотання відповідача про надання йому можливості подати до суду додаткові докази, у тому числі –судові рішення, пов’язані з предметом спору по цій справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 09.01.08 року, представники сторін звернулися до суду з клопотанням про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст.ст. 4-4 та 81-1 ГПК України, а тому його задоволено судом.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що термін дії спірного договору оренди №90 скінчився 01.10.07 року, а тому відповідач зобов’язаний у спосіб, визначений договором, повернути йому орендоване майно. Додаткову угоду від 02.11.06 року до спірного договору позивач вважає такою, що відповідач не підписав та примірник якої на його (позивача) адресу не спрямував, а тому вона є неукладеною; примірник такої угоди, поштою, Управління економіки не отримувало; на думку представника позивача, «відповідач у даному випадку просто скористався текстом раніше не підписаної ним додаткової угоди, підписавши її пізніше, щоб спростувати позовні вимоги».

Представник відповідача позов не визнав, про що також зазначив у своєму відзиві на нього (вих. №б/н від 29.12.07 року; до суду надійшов 03.01.08 року), посилаючись на те, що:

1)додаткова угода від 02.11.06 року до договору №90 від 01.12.05 року, спрямована з ініціативи позивача по цій справі на його (відповідача) адресу, ним була отримана, підписана та один її примірник повернуто на адресу Управління економіки та власності виконавчого комітету Краснодонської міської ради Луганської області (далі –Управління економіки, - позивач) простим поштовим відправленням.

2)відповідач вважає, що ця додаткова угода Управлінням економіки отримана, про що, на його думку, свідчать дії позивача, спрямовані на:

отримання оплати за орендоване майно як до 01.10.07 року, так і після цієї дати шляхом виставлення рахунків, у т.ч. за жовтень та листопад 2007 року (додані до справи);

звернення Управління економіки до господарського суду Луганської області з позовом про спонукання Приватного підприємства «Ремікс»(далі –ПП «Ремікс», - відповідач) укласти додаткову угоду до договору №90 від 01.12.05 року (справа №8/507пд, рішення від 17.09.07 року), що, на думку відповідача, свідчить про визнання позивачем факту чинності спірного договору після 02.11.06 року;

звернення 07.11.07 року до господарського суду з цим позовом (справа №8/582пд) –в той час, коли апеляційне провадження по справі №8/507пд Луганським апеляційним господарським судом було закінчене тільки 17.11.07 року, що, на думку відповідача, свідчить про визнання позивачем факту чинності станом на 07.11.07 року договору №90 від 01.12.05 року у зв’язку з укладенням додаткової угоди від 02.11.06 року до нього.

3)додаткову угоду від 02.11.06 року укладено сторонами саме до договору №90 від 01.12.05 року договору, що видно як з супровідного листа Управління економіки до цієї угоди (вих. №584/10 від 01.11.06 року, - в якій мається пряме посилання на договір оренди №90 від 01.12.05 року), так і з тексту додаткової угоди, у п. 2 якої також має місце посилання на вищеназваний договір.

4)на думку відповідача, Управління економіки чинить перепони у реалізації відповідачем своїх прав на викуп орендованого майна –предмета договору №90 від 01.12.05 року, - що стало підставою для його звернення з позовом до господарського суду Луганської області (справа №15/429н-ад), при цьому суд першої інстанції своєю постановою від 10.11.06 року позов задовольнив у повному обсязі; Луганський апеляційний господарський суд постановою від 06.02.07 року постанову суду першої інстанції скасував та у задоволенні позову відмовив; Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 29.11.07 року скасував постанову суду апеляційної інстанції та залишив без змін постанову господарського суду Луганської області.

5)про це також свідчить, на думку відповідача, постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.12.07 року (справа №22-а-4855-07) –про результати апеляційного перегляду постанови Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 02.10.07 року (справа №2-а-295-07), якою за результатами розгляду позову ПП «Ремікс»до Краснодонської міської ради Луганської області та Управління економіки та власності виконавчого комітету Краснодонської міської ради Луганської області –про визнання дій незаконними, - у позові відмовлено повністю.

Вищезгаданою постановою Донецького апеляційного адміністративного суду вищезгадану постанову суду першої інстанції скасовано частково, а саме: визнано неправомірними дії вищезгаданого Управління економіки, пов’язані з поверненням Приватному підприємству «Ремікс»документів, що підтверджують право на викуп орендованих об’єктів; також скасовано рішення Краснодонської міської ради №13/791 від 30.03.07 року в частині затвердження переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації на конкурсі за грошові кошти у 2007 році, - щодо частини окремо розташованої будівлі площею 313,6 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Краснодон, пл. Леніна, 6 (кафе «Україна»), та частини окремо розташованої будівлі площею 1863,8 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Краснодон, пл. Леніна, 6 (готель «Україна»).

І.Заслухавши представників сторін, дослідивши обставини справи та додатково надані докази, суд дійшов наступного.

1. 01.12.05 року між Управлінням економіки та власності виконавчого комітету Краснодонської міської ради Луганської області (Орендодавець), - з одного боку, - та Приватним підприємством «Ремікс»(Орендар), - з іншого боку, - укладено договір оренди комунального майна №90, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування «нежитлове майно»- частину окремо стоячої будівлі готелю «Україна», яке є власністю територіальної громади міста Краснодону, площею 296,5 кв. м, розташоване за адресою: місто Краснодон, пл. Леніна, 6, на І поверсі.

Майно передається в оренду з метою ефективного використання (п.1.1 договору) під розміщення кафе (п. 1.2).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна (п.2.2).

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у Орендаря права власності на це майно (п. 2.3.).

Орендна плата до проведення експертної оцінки встановлюється за згодою сторін у сумі 500 грн., без ПДВ, з наступним перерахуванням з моменту укладення договору.

Орендар впродовж місяця повинен зробити експертну оцінку та надати її Орендодавцю (п. 3.1).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (3.2).

Розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін та тарифів та у інших випадках, передбачених чинним законодавством (п. 3.4).

Орендар зобов’язаний використовувати орендоване майно за призначенням (п.5.1); своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату (п.5.2); забезпечити збереження орендованого майна, попереджувати його пошкодження та погіршення, здійснювати заходи протипожежної безпеки (п.5.3); своєчасно здійснювати капітальний та поточний ремонти орендованого майна (п.5.4); у разі припинення або розірвання договору повернути Орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану чи втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря (п. 5.6).

Орендареві надано право приватизувати орендоване майно відповідно до чинного законодавства (п. 6.4).

Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або про його розірвання у разі погіршення стану орендованого майна в результаті невиконання чи неналежного виконання умов цього договору (п.8.2).

Цей договір укладено строком на 11 місяців: з 01.12.2005 року по 01.11.2006 року включно (п. 11.1).

Умови цього договору зберігають силу впродовж всього терміну його дії, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством будуть встановлені правила, які погіршують положення Орендаря, а в частині зобов’язань Орендаря з орендної плати – до виконання зобов’язань (п. 11.2).

Зміни та доповнення чи розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, які пропонується внести, розглядаються впродовж одного місяця від дати їх надання на розгляд іншою стороною (п. 11.3).

За відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення терміну його дії впродовж одного місяця договір вважається продовженим на той же термін та на тих же умовах, які були передбачені цим договором (п.11.6).

Взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України (п. 11.9).

Акт приймання-передачі орендованого майна сторони до справи не надали, але жодна з них не заперечує факту передачі цього майна орендарю.

2. На підставі п. 6.4 вищезгаданого договору оренди ПП «Ремікс»16.08.06 року звернулося до Управління економіки з заявою (реєстраційний номер 123) про приватизацію об’єкту оренди –вищезгаданого кафе «Україна».

Позивач також звертався до Управління економіки з заявою про приватизацію готелю «Україна», частиною якого є вищеназване кафе, але з огляду на те, що готель не є предметом спору по цій справі, суд у цьому рішенні не наводить дані про дії позивача щодо приватизації готелю.

Оскільки Управлінням економіки та Краснодонською міською радою не було вчинено дій, спрямованих на задоволення заяви ПП «Ремікс»про приватизацію кафе та іншого майна, що не є предметом спору по цій справі, - підприємство звернулося до господарського суду Луганської області з адміністративним позовом до Краснодонської міської ради та Управління економіки та власності виконавчого комітету Краснодонської міської ради Луганської області –про визнання нечинними рішень, скасування наказу, визнання права на викуп окремо розташованої будівлі та спонукання виконати певні дії (справа №15/429н-ад).

Як сказано вище у цьому рішенні, суд першої інстанції своєю постановою від 10.11.06 року позов задовольнив у повному обсязі; Вищий адміністративний суд України ухвалою від 29.11.07 року залишив його без змін.

Як визнають обидві сторони по цій справі (№8/582пд), у зв’язку зі зверненням ПП «Ремікс»з вищезгаданим адміністративним позовом до господарського суду Луганської області, підприємство та Управління економіки дійшли згоди про укладення додаткової угоди до договору оренди №90 від 01.12.05 року, якою вони визнають спірний договір оренди чинним до вирішення у судовому порядку спору по справі №15/429н-ад.

На виконання цієї домовленості Управління економіки, разом з супровідним листом №584/10 від 01.11.06 року, спрямувало на адресу ПП «Ремікс»«Додаткову угоду до договору оренди від 02.01.03 року».

Як встановлено судом у ході дослідження вищеназваного супровідного листа, у ньому чітко сказано, що Управління економіки «спрямовує додаткову угоду до договору оренди №90 від 01.12.05 року у 2-х примірниках для підписання».

Дослідження судом тексту Додаткової угоди показало, що у її заголовку дійсно вказано «Додаткова угода до договору оренди від 02.01.2003 року»(судом встановлено, що у такий спосіб помилково вказано дату підписання сторонами іншого договору - договору оренди готелю «Україна»), але подальше викладення тексту додаткової угоди беззаперечно свідчить про те, що у її назві Управлінням економіки під час роздрукування припущено описку (проти цього не заперечив представник позивача), оскільки подальший виклад угоди свідчить про те, що вона стосується договору оренди №90 від 01.12.05 року.

Так, її пункти 1 та 2 викладено у наступній редакції:

«1.Орендодавець та Орендар дійшли до такої угоди:

пункт 11.1 Договору оренди читати у новій редакції:

«Договір діє з 02.11.2006 року до винесення кінцевого судового рішення».

2.Інші умови договору оренди від 01.12.2005 року №90, яких не стосується ця угода, залишаються незмінними, і сторони підтверджують за ними свої зобов’язання».

Як вбачається з пункту 11.1 договору оренди №90 від 01.12.05 року, ним дійсно врегульовано термін, на який його укладено.

Таким чином, суд вважає, що у нього є підстави дійти висновку про те, що додаткова угода від 02.11.06 року стосується саме договору оренди №90 від 01.11.05 року, а не будь-якого іншого.

Заперечуючи факт отримання від ПП «Ремікс»підписаної додаткової угоди від 02.11.06 року, представник позивача послався на те, що у журналі реєстрації вхідної кореспонденції Управління економіки та власності за період з 06.04.06 року по 11.04.07 року - після 02.11.06 року відсутній запис про надходження від ПП «Ремікс»вищезгаданої угоди, - на підтвердження чого він надав витяг з журналу за період, що в цілому охоплює листопад –початок грудня 2006 року (долучено до справи).

Дослідивши вищезгаданий журнал та витяг з нього, суд звернув увагу на наступні моменти:

1)журнал не містить наскрізної порядкової нумерації вхідної кореспонденції (№№1,2,3 і т.д. - по мірі надходження);

2)реєстрація надходження документів носить до певної міри хаотичний характер.

Так, у витягу з журналу (а.с.33-50) 30.11.06 року зареєстровано документ за вхідним номером 10/6123; наступним за ним зареєстровано документ за вхідним номером 119/10 від 04.12.06 року, далі –за №120/10 від 05.12.06 року, але після нього зареєстровано документ за вхідним номером 5/6087 від 29.11.06 року; після названого документа зареєстровано наступний - за №2/6074 від 28.11.06 року, і т.д.

Такий порядок реєстрації вхідної кореспонденції мав місце впродовж усього періоду, під час якого вівся журнал, - як до листопада 2006 року, так і після нього –аж до 11.04.07 року (встановлено судом шляхом огляду журналу у судовому засіданні), - що суперечить Примірній інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.97 року за №1153 (далі –Примірна інструкція №1153).

Пунктом 2 цієї постанови рекомендовано міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим органам виконавчої влади:

розробити на основі Примірної інструкції і затвердити не пізніше як у тримісячний термін інструкцію з діловодства у власних апаратах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери їх управління;

забезпечити неухильне додержання інструкцій з діловодства, затверджених відповідно до цієї постанови, здійснювати систематичні перевірки стану діловодства на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери їх управління (...).

Рекомендувати органам місцевого самоврядування здійснити передбачені цим пунктом заходи.

Згідно п. 1.1, Примірна інструкція з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади встановлює загальні правила документування управлінської діяльності міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади (далі - установ) і регламентує порядок роботи з документами з моменту їх створення або надходження до відправлення або передачі в архів установи.

Пунктом 3.1.1. названої Інструкції встановлено, що всі документи, що надходять до установи, у тому числі створені за допомогою ПК, приймаються централізовано в канцелярії.

Реєстрація документа - це фіксування факту створення або надходження документа шляхом проставлення на ньому умовного позначення - реєстраційного індексу з подальшим записом у реєстраційних формах необхідних відомостей про документ.

Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації (п. 3.3.1).

Згідно п. 3.3.4 основним принципом реєстрації документів є однократність. Кожний документ реєструється в даній установі лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані - у день підписання або затвердження. У разі передачі зареєстрованого документа з одного структурного підрозділу в інший він повторно не реєструється.

Пунктом 3.3.5 встановлено, що документи реєструються в межах груп залежно від назви виду, автора і змісту.

Відповідно до п. 3.3.6 під час реєстрації документу надається умовне позначення - реєстраційний індекс, який складається з порядкового номера в межах групи документів, що реєструються, і доповнюється індексами за номенклатурою справ, питаннями діяльності, кореспондентами тощо.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що порядок реєстрації вхідної кореспонденції, яка надійшла до Управління економіки в період з 06.04.06 року по 11.04.07 року, не відповідає вимогам Примірної інструкції №1153; наявна ситуація з реєстрацією позивачем вхідної кореспонденції впродовж вищезазначеного періоду часу не може свідчити про її (реєстрації) повноту та достовірність.

За таких обставин посилання позивача на відсутність реєстрації факту надходження спірної додаткової угоди як на доказ того, що ця угода відповідачем фактично своєчасно не була підписана, на його (позивача) адресу не спрямовувалася, а тому ним не отримана, - не може бути визнана належним та припустимим доказом, що спростовує доводи відповідача у цій частині.

ІІ. Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

1.Правовідносини, що мають місце між сторонами за цим спором, є орендними та витікають з договору оренди комунального майна.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (частина 1 ст. 2 Закону України від 10.04.92 року №2269-ХІІ «Про оренду державного та комунального майна»(далі –ЗУ №2269-ХІІ).

Аналогічна за змістом норма міститься у частині 1 статті 759 Цивільного кодексу України (далі –ЦКУ).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №2269-ХІІ термін, на який укладається договір оренди, належить до його істотних умов.

Згідно умовам договору оренди №90 від 01.12.05 року, сторони встановили, що його укладено строком на 11 місяців: з 01.12.2005 року по 01.11.2006 року включно (п. 11.1 договору).

Вони також домовилися, що за відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення терміну його дії впродовж одного місяця договір вважається продовженим на той же термін та на тих же умовах, які були передбачені цим договором (п.11.6).

Матеріалами справи беззаперечно доведено, що сторони дійшли згоди про продовження терміну дії цього договору, у зв’язку з чим Управління економіки 01.11.06 року за вих. №584/10 спрямувало на адресу ПП «Ремікс»два примірники підписаної та засвідченої гербовою печаткою Додаткової угоди, про яку йшлося вище у цьому рішенні, -

про продовження терміну дії договору №90 від 01.12.05 року «до винесення кінцевого судового рішення»(якого саме, сказано вище у цьому рішенні).

Отже, вищевикладене, перш за все, свідчить про те, що після 01.11.06 року –закінчення терміну дії договору №90 від 01.12.05 року –Орендодавець НЕ звернувся до Орендаря з заявою про припинення цього договору, а тому відповідно до п. 11.6 останнього його дія була продовжена до 01.10.07 року.

Що стосується терміну дії договору після 01.10.07 року, то при вирішенні цього спору суд вважає, що він є чинним до цього часу, виходячи з наступного.

Позивач надав до матеріалів справи листа від 10.10.07 року за вих. №788/10, адресованого ПП «Ремікс», з доданням «Угоди про розірвання договору оренди комунального майна №90 від 01.12.05 року», в якій йдеться про те, що у зв’язку зі скінченням терміну дії вищезгаданого договору оренди (п. 1) Орендар зобов’язаний повернути «нежитлове майно –частину окремо стоячої будівлі готелю «Україна», яка є власністю територіальної громади міста Краснодону, площею 296,5 кв.м, розташоване за адресою: місто Краснодон, пл. Леніна, 6, на І поверсі, - відповідно до п. 2.4 розділу 2 договору оренди комунального майна №90 від 01.12.05 року»(п.2).

При цьому Угода не містить дати, уповноваженою особою Управління економіки не підписана, його печаткою не скріплена.

29.10.07 року за вих. №927/10 позивач спрямував на адресу відповідача листа, в якому нагадує Орендареві про необхідність повернення майна за договором оренди №90 від 01.12.05 року –у зв’язку з закінченням терміну дії останнього та додає до цього листа акт приймання-передачі «частини окремо стоячої будівлі готелю «Україна», розташованого за адресою: місто Краснодон, пл. Леніна, 6, в якому йдеться про «окремо стоячу будівлю готелю «Україна»площею 296,5 кв.м, розташованої за адресою: м. Краснодон, пл. Леніна, 6, - у зв’язку зі скінченням терміну дії договору №90 від 01.12.05 року».

При цьому акт не містить дати, уповноваженою особою Управління економіки не підписано, його печаткою не скріплено.

Відповідач не погодився з вищевикладеними вимогами позивача, пославшись на те, що він вважає договір чинним у відповідності до пункту 2 Додаткової угоди від 02.11.06 року до договору оренди №90 від 01.12.05 року, яку він, як сказано вище, підписав та спрямував на адресу Управління економіки (лист від 31.10.07 року за вих. №б/н).

Оцінюючи вищезгадані докази, суд вважає, що дії позивача щодо форми та відповідності вимогам чинного законодавства Угоди про розірвання договору оренди комунального майна №90 від 01.12.05 року, спрямованої відповідачу, не відповідають закону.

Останнім визначені загальні правила укладення, розірвання та зміни договорів.

Так, згідно частині 1 ст. 626 ЦКУ, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Частиною 2 ст. 638 ЦКУ встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як сказано у частині 1 ст. 641 ЦКУ (ч. 2 ст. 181 ГКУ), пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи , яка її зробила, вважати себе зобов’язаною у разі її прийняття.

Остання вимога цілком узгоджується з правилами частин 4 та 5 ст. 203 ЦКУ, якими встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оскільки спірний договір оренди, укладений між сторонами, є господарським, то при вирішенні цього спору суд керується нормами Господарського кодексу України (далі –ГКУ) як спеціального закону щодо господарсько-правових угод.

Частиною 1 статті 181 ГКУ встановлено загальні правила викладення господарських договорів, а саме: господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Чинним законодавством встановлені спеціальні вимоги до договорів оренди державного та комунального майна.

Так, пунктом 1 ст. 208 ЦКУ встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Системний аналіз Закону України «Про оренду державного та комунального майна»свідчить, що договір оренди державного та комунального майна може бути вчинений тільки у письмовій формі.

Підтвердженням цього є також норма ст.793 ЦКУ (в редакції, чинній до 20.12.06 року),згідно якій договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на термін до одного року укладається у письмовій формі.

Частинами 1-3 статті 188 Господарського кодексу України (далі –ГКУ) встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Пропозиція позивача про розірвання спірного договору не відповідає вимогам вищецитованого законодавства, у т.ч. частини 1 ст. 181 ГКУ, якою встановлено конкретні (вищеперелічені) вимоги до форми пропозиції стосовно укладення договорів (а значить –зміни та розірвання, оскільки вони є способом вирішення подальшої долі укладеного договору (ст. 654 ЦКУ)), а саме: господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Що стосується способу повідомлення іншою стороною про акцепт проекту договору (додаткової угоди до нього), то частини 3 статтей 181 та 188 ГКУ не вказують, у який саме спосіб сторона, яка підписала договір або угоду до нього, може повідомити іншу сторону про факт акцепту нею договору (додаткової угоди до нього); вони також не містять заборони здійснити таке повідомлення шляхом відправки примірника договору (додаткової угоди до нього) на адресу ініціатора щодо їх укладення простим поштовим відправленням.

З огляду на викладене суд вважає, що вищезгадана Угода про розірвання договору оренди №90 від 01.12.05 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона не містить дати, не підписана ініціатором (Управлінням економіки) та не скріплена його печаткою, а тому не може свідчити про дійсний намір з його боку на настання тих наслідків, про які в ній йдеться, - а значить спірний договір згідно умов його п. 11.6 є чинним на новий строк, –тобто до 01.09.08 року.

2.Крім вищенаведених доводів щодо чинності спірного договору після 01.11.06 року та 01.10.07 року, суд у цій частині погоджується з доводами відповідача про те, що після 01.11.06 року і до 29.11.07 року спірний договір повинен вважатися чинним ще й з огляду на те, що ним (відповідачем) вищезгадану Додаткову угоду від 02.11.06 року підписано та спрямовано на адресу Управління економіки, а значить вона є такою, що набрала чинності.

Позивач належним чином не довів суду про те, що він не отримав цієї угоди після її підписання відповідачем та не знав про її наявність, - тобто він не спростував доводи відповідача у цій частині.

На думку суду, такий висновок ґрунтується ще й на оцінці дій позивача після 01.11.06 року щодо договору №90 від 01.12.05 року, що підтверджується рішенням господарського суду Луганської області від 17.09.07 року по вищезгаданій справі №8/507пд (про спонукання відповідача укласти додаткову угоду до спірного договору стосовно встановлення нового розміру орендної плати).

На користь такого висновку свідчить також і те, що позивач, будучи належним чином обізнаним з приводу того, що постановою Вищого адміністративного суду України від 29.11.07 року постанова по вищезгаданій справі №15/429н-ад залишена без змін та з того ж дня набрала чинності, - у місячний термін (до 29.12.07 року) не звернувся до орендаря за договором №90 від 01.12.05 року з заявою про розірвання останнього.

Що стосується думки відповідача про те, що Управління економіки чинить перепони у реалізації відповідачем своїх прав на викуп орендованого майна – предмета договору №90 від 01.12.05 року, - що стало підставою для його звернення з адміністративними позовами до господарського суду Луганської області (справа №15/429н-ад) та до Краснодонського міськрайонного суду Луганської області (справа №2-а-295-07), - то суд, виходячи з того, що по першій справі позов задоволено у повному обсязі, а по другій справі –у його основній частині, - і судові рішення набрали чинності, - вважає, що така думка позивача має під собою правові та фактичні підстави.

Суд при вирішенні цього спору (справа №8/582пд) прийняв до уваги те, що суди при розгляді обох вищезгаданих спорів, оцінюючи обставини справ, у т.ч. і договір №90 від 01.12.05 року, - не дійшли висновку про його нечинність, невідповідність закону та т.і.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд вважає, що позивач не довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог, не спростував доводів відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 638-642, 759,793 Цивільного кодексу України; ст.ст. 181, 188 Господарського кодексу України; ст.2 Закону України від 10.04.92 року №2269-ХІІ «Про оренду державного та комунального майна», керуючись ст. 32-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 09.01.08 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного господарського суду Луганської області у той же термін.

Рішення складено у повному обсязі та підписано –14 січня 2008 року.

Суддя                                                    А.П.Середа