ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

Справа № 19/42

Господарський суд Івано - Франківської області ускладі судді Максимів Т.В.

при секретарі судового засідання Гринюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ВАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі Калуського РЕМ,вул. Об'їздна, 10, м. Калуш, Івано - Франківська область, 77300

до відповідача Калуської міської ради, вул. І.Франка,1, м. Калуш, івано - Франківська область, 77300

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ДМП "Калуштеплокомуненерго", вул. Б.Хмельницького, 80а, м. Калуш, Івано - Франківська область, 77300

про стягнення заборгованості всумі 145598, 70 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Понайда Р.І-представник, (довіреність № 833 від 23.03.08. )

від відповідача: Булавинець М.М.-представник, (довіреність № 971/2-23/24 )

від третьої особи на стороні відповідача: представники не з"явилися.,

Представникам сторін роз"яснено права та обов"язки, передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення технічної фіксації суду не подавалося

СУТЬ СПОРУ: ВАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі Калуського РЕМ звернулось в суд із позовом до Калуської міської ради про стягнення заборгованості всумі 145 598, 70 грн., в тому числі 133 000,00 грн. боргу за спожиту електроенергію, 5 314,17 грн. нарахованої пені, річних в розмірі 831,04 грн. інфляційних збитків в розмірі 6 453,52 грн.

В судовому засіданні 24.04.08. представник відповідача подав клопотання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ДМП "Калуштеплокомуненерго", в зв"язку з тим, що ДМП "Калуштеплокомуненерго" відповідно до договору поруки №249/2003 від 24.06.03. є солідарним боржником .                                                   З метою дотримання основних принципів судочинства, судом задоволено клопотання відповідача та залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ДМП "Калуштеплокомуненерго".                                                                                 Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтвердив, в обгрунтування своїх вимог посилається на невиконання відповідачем обов”язків відповідно до договору поруки №249/2003 від 24.06.03. щодо оплати за використану Калуським виробничим управлінням "Міськводоканал" електроенергію.                                                                                 Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Обгрунтовуючи свої заперечення посилається на те, що договір поруки №249/2003 від 24.06.03. укладено з порушенням чинного на час його укладення законодавства та з перевищенням відповідачем своїх повноважень щодо розпорядження бюджетними коштами, наявність заборгованості визнає.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ДМП "Калуштеплокомуненерго" в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений ухвалою суду від 27.05.08., про що свідчить підпис особи 03.06.08. на повідомленні №8614838 про вручення поштового відправлення,          про причини нез"явлення суду не повідомив.                                                                                           Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України, суд, враховуючи те, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника третьої особи на стороні відповідача за наявними в ній матеріалами запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та зібрані судом із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення представників сторін всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких грунтуються їхні вимоги, та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Відповідно до умов укладеного між позивачем та Калуським виробничим управлінням "Міськводоканал" договору реструктуризації заборгованості №248/2003 від 24.06.03. Споживач - Калуське виробниче управління "Міськводоканал" визнало, що станом на 01.06.03. існує його дійсна непрострочена заборгованість перед ВАТ "Прикарпаттяобленерго" на загальну суму 2 869 413,18 грн.

Вищевказаним договором сторонами визначено умови та порядок сплати даної заборгованості.

24.06.2003р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки № 249/2003. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору поручитель - Калуська міська рада зобов'язалась солідарно відповідати перед кредитором - ВАТ "Прикарпаттяобленерго" за виконання боржником - ВУ "Міськводоканал" зобов'язань по договору на користування електричною енергією № 150 від 14.04.2000 року. та по Договору реструктуризації заборгованості

№ 248/2003 від 24.06.2003 року.

Відповідно до п. 3.1 укладеного між сторонами договору поруки в разі несвоєчасного виконання боржником договірних зобов'язань відповідно до умов договору №150 від 14.04.2000 року та вексельних зобов"язань поручитель зобов'язується виконати за боржника вищевказане зобов'язання таким самим шляхом, що передбачений забезпеченим зобов'язанням, а саме шляхом перерахунку грошових коштів на рахунки кредитора.                                        Відповідно до п. 4. договору реструктуризації заборгованості №248/2003 від 24.06.03. у разі недотримання Споживачем термінів погашення заборгованості, вказаних в п. 2.1; 2.2. даного Договору, останній сплачує електропостачальній організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.                                                                                          Відповідно до рішення Калуської міської ради від 28.04.04. №473 припинено юридичну особу Калуське виробниче управління "Міськводоканал" шляхом приєднання до державного підприємства "Калуштеплокомуненерго" з передачею всього майна, прав та обов"язків.

Згідно п. 3.3 договору поруки №249/2003 від 24.06.03. поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання забезпечених зобов'язань боржника в повному обсязі, в тому числі у вигляді пені в розмірі, передбаченому основним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано відповідачу пеню за кожен день прострочки платежів за період з листопада 2007 року по березень 2008 року в розмірі 5 314,17 грн., що підтверджується представленим позивачем відповідним розрахунком.

Також, позивачем нараховано відповідачу річні за кожен день прострочки платежів в розмірі 831,04 грн. за період з листопада 2007 року по березень 2008 року, що підтверджується відповідним розрахунком та інфляційні збитки в розмірі 6 453,52 грн. за період з листопада 2007 року по березень 2008 року, що також підтверджується відповідним розрахунком.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з невиконанням ДМП "Калуштеплокомуненерго" як правонаступником ВУ "Міськводоканал" договірних зобов'язань, позивачем 21.03.08. на адресу відповідача направлено вимогу за № 519 про виконання договору поруки №149/2003 від 24.06.03. Відповідно до вказаної вимоги позивач вимагав у відповідача здійснити оплату заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 133 000,00 грн., 5 314,17 грн.пені, 831,04 річних та 6 453,52 грн. інфляційних збитків.

Проте, як вбачається із матеріалів справи вищевказану вимогу відповідачем залишено без виконання.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідно до представленого позивачем розрахунку складає 145 598,70 грн. з них: заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 133 000,00 грн., пеня в розмірі 5 314,17 грн., 831,04 річних та 6 453,52 грн. інфляційних збитків.                     Згідно ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В розумінні ст. 174 ГК України, господарські зобов"язання можуть виникати з договору та інших угод, передбачених законодавством, а також з угод, які не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.                                                                                                    Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.                                                            Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.                                                                                                              Як вбачається із приписів, які встановлено статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст.230 ГК України вбачається, що учасник господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання сплачує штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема пеню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.                                                                                                                                            Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.                    Як визначено частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.                              Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'          язання боржником.                     Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.                                                                                          Поручитель відповідає перед кредитором у в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.                                                                                                              У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.                                                                                                              Доказів виконання зобов”язання щодо сплати заборгованості згідно укладеного сторонами договору поруки №249/2003 від 24.06.03., відповідач суду не представив, доводів позивача не спростував.

За наведених обставин, зважаючи на те, що відповідачем визнано суму заборгованості, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 145 598,70 грн. з них: 133 000,00 грн. заборгованості за спожиту електроенергію, пені в розмірі 5 314,17 грн., 831,04 річних та 6 453,52 грн. інфляційних збитків суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.                     На підставі викладеного, у відповідності до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 15,16, 525, 526, 546, 553, 625 Цивільного кодексу України, ст. 174,193, 230 ГК України та керуючись ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з місцевого бюджету Калуської міської ради, вул. І.Франка,1, м. Калуш, Івано - Франківська область, 77300, код 33578261 на користь ВАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Калуський РЕМ, вул. Об'їздна, 10, м. Калуш, Івано - Франківська область, 77300, код 24679315 заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 133 000,00 грн., пені в розмірі 5 314,17 грн., 831,04 річних, інфляційних збитків в розмірі 6 453,52 грн. витрат по сплаті державного мита в сумі 1455,99 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Максимів Тетяна Володимирівна

рішення підписане 01.07.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Вінтоняк Оксана Іванівна