ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2008 Справа № 18/3-01

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Павловського П.П.,

суддів: Швець В.В. (доповідач), Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Мацекос

за участю представників:

від позивача: Андрусів М.С. юрисконсульт, довіреність №1-ю від 08.01.08;

від відповідача: Хандоз В.В. представник, довіреність №3/05 від 23.05.08;

від відповідача: Воробйов В.В. представник, довіреність №3/05 від 23.05.08;

від третьої особи: представник не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Науково-виробничої впроваджу вальної фірми “Техінпроект” ТДВ, місто Дніпропетровськ на ухвалу господарського суду Дніпропетровськ області від 12 березня 2008 року про перегляд справи за нововиявленими обставинами на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2001 року у справі №18/3-01;

за позовом Колективного підприємства “Облкомунсервіс”, місто Дніпропетровськ;

до Науково-виробничої впроваджувальної фірми “Техінпроект” ТДВ, місто Дніпропетровськ;

третя особа на стороні відповідача Відділ державної виконавчої служби Красно гвардійського районного управління юстиції, міста Дніпропетровська;

про стягнення 10088,82 гривень.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Колективного підприємства “Облкомунсервіс”, місто Дніпропетровськ звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача Науково-виробничої впроваджувальної фірми “Техінпроект” ТДВ, місто Дніпропетровськ, заборгованість по орендній платі за договором №12 від 1 квітня 1997 року в сумі 8009,22 гривень, грошові кошти за комунальні послуги 1835 гривень, 83,89 гривень пені, 160,71 гривень річних.

Рішенням господарського суду від 21 грудня 2001 року було задоволено позовні вимоги частково, стягнуто з відповідача на користь позивача вищевказані грошові кошти та судові витрати.

У задоволенні вимог про стягнення пені позивачу відмовлено.

На виконання прийнятого рішення, 3 січня 2002 року господарським судом було видано відповідний наказ.

У жовтні 2007 року відповідач звернувся до господарського суду з заявою про перегляд рішення про стягнення грошових коштів за нововиявленими обставинами.

Заявлені вимоги відповідач обґрунтовує тим, що згідно висновку експерта №64/01-321, експертно-криміналістичного забезпечення роботи Індустріального РВ ДГУ НІЕКЦ при УМВД України в Дніпропетровській області позивач обґрунтував свої вимоги на підставі підроблених доказів, фальшивих трьох документів, які були покладені в основу судового рішення.

Вказаний юридичний факт відповідач вважає нововиявленою обставиною відповідно до статті 112 ГПК, яка на час розгляду справи не була відома судові.

Тому відповідач вважає, що позивач не має права на позовні вимоги, а тому вказане рішення повинно бути скасовано.

Ухвалою господарського суду у справі №18/3 від 12 березня 2008 року (суддя Петрова В.І.) в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено повністю.

Приймаючи спірну ухвалу господарський суд виходив з того, що вимоги відповідача не підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що договір був укладений належним чином, а майно, зазначене в договорі оренди №12 від 1 квітня 1997 року передавалося відповідачу в користування.

Відповідач не погодившись з ухвалою господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що вона винесена з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні ухвали неповно з’ясував усі обставини справи, тому неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Відповідач просить спірну ухвалу скасувати та задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами посилаючись на те, що суд не дав оцінку фактам в частині подання позивачем фальшивих документів, як нововиявленими обставинам пов’язаним із виявленням фактів підробки документів на підставі висновку експерта-криміналіста Індустріального РВ ДГУ НІЕКЦ при УМВД України в Дніпропетровській області, чим порушив статтю 43 ГПК України в частині всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи.

Крім того суд неправильно застосував статті 795, 640 ЦК України, в частині визнання проекту договору оренди №12 від 1 квітня 1997 року укладеним.

На апеляційну скаргу позивач надав відзив у якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і не обґрунтовані, тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволені апеляційної скарги відмовити, ухвалу місцевого господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні було встановлено, що відповідно до договору - оренду нежилого приміщення і майна №12, від 1 квітня 1997 року, відповідач повинен виконувати щомісячну оплату по виставлених рахунках позивачу за орендовані приміщення і майно .

Відповідач розраховувався частково за орендовані приміщення і май-но.

Повний розрахунок по рахунках, який виставлявся позивачем, відповідач не виконав.

Крім того у судовому засіданні також було встановлено, що відповідач у грудні 2002 року, звертався з позовними вимогами до господарського суду пов’язаних з розпорядженням та користуванням майном.

Позовна заява та доповнення до неї були написані на фірмовому бланку відповідача.

З вищевказаної позовної заяви вбачається, що підприємство відповідача НВВФ “Техинпроэкт” уклала з підприємством позивача КП “Облкомунсервіс” договір-оренди №12 від 1 квітня 1997 року згідно якого позивач надав, а відповідач прийняв і використовував виробничі приміщення. (а.с. 145,147).

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що вимоги НВПФ “Техінпроект” не підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що договір укладений належним чином, а майно, зазначене в договорі оренди №12 від 1 квітня 1997 року відповідачу передавалося в користування, що знайшло своє підтвердження у дійсному судовому засіданні.

Факт передачі нежитлового приміщення і майна у користування досліджувався у судовому засіданні при винесені рішення, яке відповідач просить скасувати за нововиявленими обставинами.

Відповідно до статті 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Судова колегія вважає, оскільки факт передачі нежитлового приміщення і майна у користування досліджувався, то це не є нововиявленою обставиною.

У процесуальному порядку відповідач прийняте рішення не оскаржував, а саме погодився з ним.

Тому судова колегія вважає, що господарський суд правомірно виніс ухвалу про відмову у задоволені заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Науково-виробничої впроваджу вальної фірми “Техінпроект” ТДВ, місто Дніпропетровськ, залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровськ області від 12 березня 2008 року про перегляд справи за нововиявленими обставинами на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2001 року у справі №18/3-01, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Господарського суду України.

Головуючий                                                            П.П. Павловський

Судді                                                                                В.В. Швець

О.В. Чус

Постанову оформлено у відповідності до вимог статті 84 ГПК України 02.06.2008 року.

З оригіналом згідно

Помічник судді                                        О.В. Чабаненко