ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2008 р.

13:00

Справа № 5/58/08

Миколаїв

За позовом

Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва, 54028, м.Миколаїв, вул.Гмирьова, 1/1

до відповідача

Державного підприємства «Експериментальне виробництво інституту імпульсних процесів і технологій Академії наук України», 54018, м.Миколаїв, пр-т Жовтневий, 43-А

про

надання дозволу на проведення позапланової перевірки

Суддя Міщенко В.І.

При секретарі: Крумаленко Д.М.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача Чуприна А.М., дов. від 08.01.08

Від відповідача Лушников В.П., дов. від 21,05.07

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки, встановлення періоду проведення перевірки з 01.02.2008р. по 12.02.2008 р.

Позивач 12.03.2008 р. подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просить надати дозвіл на проведення позапланової виїзної перевірки, встановити період проведення перевірки з 01.02.2008р. по 12.02.2008 р. та затвердити склад перевіряючи у кількості двох посадових осіб Позивача.

Відповідач заперечує проти позову з підстав викладених в запереченні.

Враховуючи, що:

Згідно ухвали суду від 27.04.2007 р. порушено провадження у справі № 5/207/07 про банкрутство відповідача.

Період який вимагає перевірити позивач вже ним перевірявся плановими виїзними перевірками з 2006 р. про що сам позивач вказує в позові. Таким чином позивач фактично просить провести повторну перевірку тих самих періодів. Відповідно до ч. 4 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності»N 817/98 від 23.07.1998 (надалі - «Указ») вищестоящий контролюючий орган вправі прийняти рішення щодо повторної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб контролюючого органу, які проводили планову або позапланову перевірку зазначеного суб'єкта, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу.

Згідно абз. 2 ч. 2 Указу встановлено, що забороняється проведення планових виїзних перевірок за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Частиною 5 Указу встановлено що органи державної контрольно-ревізійної служби проводять перевірки в межах їх компетенції - стосовно бюджетних позик, позик та кредитів, гарантованих коштами бюджетів, цільового використання дотацій та субсидій, інших бюджетних асигнувань, коштів позабюджетних фондів, а також належного виконання державних контрактів, проавансованих за рахунок бюджетних коштів.

Зазначені у цій статті контролюючі органи мають право проводити перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності лише в межах їх компетенції, визначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи можуть діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією чи Законами України.

Статтею 10 Закону України "Про контрольно ревізійну службу України" не визначено право контрольно-ревізійному управлінню перевіряти додержання порядку ведення касових операцій, а надано право перевіряти лише надходження та витрачання коштів.

Пунктом б ст. 33 Закону України "Про Національний банк України" встановлено, що до повноважень Національного банку України відноситься визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій.

Відповідно до п. 7.50 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затвердженого Постановою Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р. контроль за встановленням і дотриманням підприємствами встановлених лімітів каси та строків здавання готівкової виручки з каси здійснюють органи державної податкової служби України.

Таким чином, проводячи ревізію дотримання ліміту готівки в касі контрольно-ревізійне управління вийшло за межі повноважень наданих законом.

Отже, позивач обґрунтовує необхідність проведення позапланової перевірки актом перевірки контрольно-ревізійного управління та інформацією яка в ньому міститься отриманою за межами повноважень наданих законом контрольно-ревізійному управлінню.

Інформація яка отримана незаконним шляхом не може бути підставою для проведення позапланової перевірки.

Позивач у позовній заяві посилається на наказ Головного Контрольно-ревізійного управління України, Державної податкової адміністрації України від 22.12.2001р. №143/514 (реєстрація в МЮ України 14.12.2002р. № 30/6318), яким затверджено «Порядок взаємного інформування органів державної контрольно-ревізійної служби України та органів державної податкової служби України про факти фінансових порушень та вжиті заходи» (надалі - «Порядок»).

Пунктом б Порядку встановлено, що при проведенні ревізії (перевірки), яка не включена до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок та в ході якої виявляються порушення норм з регулювання обігу готівки, орган державної контрольно-ревізійної служби у триденний термін від дня підписання акта ревізії (перевірки) або письмових висновків на заперечення (зауваження) суб'єкта господарювання до акта ревізії (перевірки) направляє органу податкової служби разом з інформацією копію акта (довідки) ревізії (перевірки) та розрахунок фінансових санкцій, передбачених статтею 1 Указу Президента України від 12. 06. 95 N 436/95 (із змінами та доповненнями) "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" для їх подальшого застосування відповідним органом державної податкової служби.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що орган державної податкової служби, розглянувши матеріали ревізій (перевірок), приймає у порядку, установленому законодавством, відповідне рішення і в триденний термін від дня його прийняття інформує орган державної контрольно-ревізійної служби.

Таким чином, відповідно до Порядку ніякої додаткової перевірки ДПІ немає проводити, а на підставі документів отриманих від контрольно - ревізійного управління повинна приймати рішення про застосування штрафних санкцій.

В позовній заяві позивач посилається на те, що контрольно-ревізійне управління не виконала вимоги цього Порядку та не надало ні розрахунку фінансових санкцій ні висновків про наявність чи відсутність порушень Указу Президента України від 12.06.95 N 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", але позивач не позбавлений права звернутися до контрольно-ревізійного управління з вимогою виконати приписи Порядку.

Таким чином, позивач не виконав вимоги Порядку, не прийняв відповідного рішення та не здійснив необхідні дії для його прийняття, а намагається порушення норм діючого законодавства з боку контрольно-ревізійного управління та свою бездіяльність навести як обґрунтування для проведення позапланової перевірки.

Статтею 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»наведено вичерпний перелік обставин при наявності хоча б однієї з яких надається право на проведення позапланової виїзної перевірки. Цей перелік є вичерпним і розширенню не підлягає.

Жодної з наведених в ст. 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»підстав позивачем в позовній заяві не визначено, що виключає можливість задоволення позову, оскільки ця норма не передбачає право суду на надання дозволу на проведення позапланової перевірки без наявності хоча б однієї з визначених Законом обставини.

Згідно ст. 111 Закону «Про державну податкову службу в Україні»підставою для проведення позапланової виїзної перевірки є проведення реорганізації (ліквідації) підприємства.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідача банкрутом не визнано, ліквідація відповідача не проводиться, підстави для проведення позапланової виїзної перевірки у відповідача відсутні, у зв’язку з чим адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160 –163, 167 КАС України, - господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

В.І.Міщенко