ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2008 р. Справа № 47/209-08

вх. № 5510/5-47

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Сириць С.М. за довіреністю №1 від 07.02.2008р.; Парасюк О.В. за довіреністю від 23.05.2008р.;

відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ДП "Харківське агрегатне конструкторського бюро", м. Харків

до ТОВ НВП "Техма", м. Харків

про

стягнення 17567,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду щодо стягнення з відповідача заборгованостіу розмірі 17567,92грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору №23-07-07/15 від 12.07.2007р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 176,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Позивач надав через канцелярію господарського суду 14.08.2008р. правове обгрунтування позовних вимог та документи, на виконання ухвали господарського суду від 23.07.2008р.

Надані документи були досліджені судом та залучені до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, але 01.09.2008р. через канцелярію суду надійшов лист, в якому відповідач зазначає, що не може бути присутнім у судовому засіданні призначеному на 01.09.2008р. о 10:45.

Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розгялнувши матеріали справи та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача, судом було встановлено наступне.

Між позивачем та відповідачем 12.07.2007р. був укладений договір поставки та виконання робіт №23-07-07/15, у відповідності з яким відповідач зобов"язався виконати роботи з постачання, установки, налагодження та вводу до експлуатації тиристорного перетворювача для двигуна постійного струму мод. CTRD-12-200-u на об"єкті ДП "ХАКБ", на загальну суму 28838,37грн.

Згідно з умовами договору замовник, тобто ДП "ХАКБ" зобов"язувалося перерахувати виконавцю ТОВ НВП "Техма" 50% передплати вартості робіт від загальної суми договору, а саме на суму 14419,20грн. в місячний термін. Але, враховуючи відсутність у серпні та вересні 2007 року вільних коштів, підприємство здійснило передплату передбачену договором тільки 31.10.2007р., про що свідчить платіжне доручення №327 від 31.10.2007р., з відміткою АКБ "Форум".

Як свідчать матеріали справи, перед тим як зробити 50% передплату на суму 14419,20грн. позивач звертався до відповідача з проханням виставити новий розрахунок калькуляції робіт, з метою уникнення непорозумінь між підприємствами у майбутньому, та отримало цю калькуляцію 01.10.2007р. У новому розрахунку калькуляції робіт було підтвержено загальну суму передбачену договором - 28838,37грн., у самому рахунку-фактурі була вказана загальна сума 14419,20грн. предоплати згідно договору.

У п.2.2 договору зазначено, що строк виконання робіт повинен бути не більше ніж 60 діб з моменту надходження передплати на рахунок виконавця. Оскільки готівка була була переведена та зарахована на поточний рахунок виконавця 31.10.2007р., що підтвержується матеріалами справи та про що свідчить відмітка банку на платіжному дорученні, - останнім строком виконання робіт є 31.12.2007р. Але відповідач по теперішній час не виконав своїх зобов"язань за договором.

Позивач направляв на адресу відповідача претезію за №225-8/674 від 15.05.2008р. на суму 17567,92грн., яка залишилась без відповіді.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 14419,20 грн.

Пунктом 8.1. договору за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань була встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ встановленої на момент прострочки, від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочки.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ та приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе обов"язок по оплаті в термін, встановлений договором позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 1099,81 грн. відповідають вимогам договору та діючому законодавству України, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних, що становить суму у розмірі 159,99грн. та інфляційні у сумі 1889,92грн., підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 176,00 гривень, та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 стягнути на користь державного підприємства “Судовий інформаційний центр” судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 5, 6, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Техма" (61019, м. Харків, пр. Іл"їча, 118, ) на користь Державного підприємства "Харківське агрегатне конструкторське бюро" (61023, м. Харків, вул. Сумська, 132, ) суму основної заборгованості у розмірі 14419,20грн., пені в сумі 1099,81 грн., 3% річних, що становить суму у розмірі 159,99грн., інфляційні у сумі 1889,92грн., державного мита у розмірі 176,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 01.09.2008р.

Суддя