ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 р.

№ 33/218

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                  Товариства з обмеженою відповідальністю

"ЮВС"

на рішення          господарського суду міста Києва від 25.10.2007 року

та на постанову           Київського апеляційного

господарського суду від 15.01.2008 року

у справі                                                  № 33/218

господарського суду                              міста Києва

за позовом                                                  Товариства з обмеженою відповідальністю

"Агросфера"

до                                                            Товариства з обмеженою відповідальністю

"ЮВС"

про          стягнення 241 211,82 грн.

за участю представників:

позивача –          Савченко О.А.

відповідача –          Євсєєва В.В.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС" про стягнення 221 068,80 грн. основного боргу, 16 801,99 грн. пені, 3% річних у розмірі 3 341,03 грн. та судових витрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.10.2007 року (суддя Мудрий С.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 року (судді: Губенко Н.М., Барицька Т.Л., Ропій Л.М.), позов задоволено, стягнуто з ТОВ "ЮВС" на користь ТОВ "Агросфера" 221 068,80 грн. основного боргу, 16 719,46 грн. пені, 3% річних у розмірі 3 316,03 грн. та судові витрати.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВС" просить скасувати рішення місцевого і постанову апеляційного господарських судів у даній справі та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення або постанова господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Матеріали справи свідчать про те, що суди попередніх інстанцій повно та об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідили подані, в обґрунтування вимог і заперечень, докази сторін.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, місцевий та апеляційний господарські суди встановили, що 22.08.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі –продажу № 45/4-КЧ, за умовами якого продавець зобов’язався передати, а покупець зобов"язався прийняти товар –засоби захисту рослин та сплатити його вартість, відповідно до умов даного договору.

На виконання умов названого договору відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 276 336 грн., що підтверджується довіреністю серії ЯМР № 777542 від 28.08.2006 року, видатковою накладною № 3221 від 28.08.2006 року та товаро-транспортною накладною від 28.08.2006 року.

Пунктом 4.1. договору передбачено порядок розрахунків покупця за придбаний у продавця товар, а саме: в строк до 23.08.2006 року (включно) відповідач зобов"язався перерахувати на поточний рахунок продавця 82 900,80 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 13 816,80 грн.); а на залишок заборгованості продавець надає покупцю товарний кредит на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом та здійснює нарахування відсотків на фактичну суму заборгованості у день остаточного погашення основного боргу; заборгованість за товарним кредитом покупець зобов’язаний сплатити продавцю за наступним графіком: суму 165 801,60 грн. у т.ч. ПДВ – 27 633,60 грн. –до 31.01.2007 року; суму 165 801,60 грн. у т.ч. ПДВ –27 633,60 грн. –до 28.02.2007 року.

Відповідач частково виконав свої зобов"язання щодо оплати вартості отриманого від позивача товару, перерахувавши на рахунок останнього 55267,20 грн. Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС" становить 221 068,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу, місцевий та апеляційний господарські суди обгрунтовано прийшли до висновку про правомірність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" у зв"язку з несплатою ТОВ "ЮВС" заборгованості за отриманий товар у визначені договором строки.

Також внаслідок порушення ТОВ "ЮВС" строків оплати отриманого товару, відповідає вимогам закону і висновок судів попередніх інстанцій про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача передбаченої розділом 7 вказаного договору пені у розмірі 16 719,46 грн. та 3 % річних у розмірі 3 316,03 грн. в порядку, передбаченому ч.2 ст.625 ЦК України.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що правовідносини сторін врегульовані договором купівлі-продажу, суди попередніх інстанцій правомірно застосували приписи ст.692 Цивільного кодексу України, відповідно до якої покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак, відповідає матеріалам справи та вимогам закону висновок судів попередніх інстанцій щодо порушення відповідачем умов договору в частині несплати позивачу вартості отриманого товару.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів ґрунтуються на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, в зв’язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2008 року у справі №33/218 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк