ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.08                                                                                           Справа№ 28/196 А

за позовом: Львівської обласної організації Фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” України, м. Львів,

до відповідача: Державна податкова інспекція у Франківському районі м. Львова, м. Львів

про визнання нечинним податкового повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова №14147/10/23-410 від 13.06.2008 р.

Суддя Костів Т.С.

Секретар Качур Ю.

Представники:

Від позивача –ХХХХХХХ - представник

Від відповідача –ХХХХХХХ. - представник

Суть спору: Львівська обласна організація Фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” України, м. Львів, звернулась із позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова, м. Львів, про визнання нечинним податкового повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова №14147/10/23-410 від 13.06.2008 р. з податку на додану вартість на суму 83333,33 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 41666,66 грн..

Ухвалою господарського суду Львівської області (суддя Морозюк А.Я.) від 20.06.2008 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 10.07.2008 р.. Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 10.07.2008 р.. В судовому засіданні 24.07.2008 р. оголошувалась перерва до 31.07.2008 р.. Ухвалою суду від 31.07.2008 р. розгляд справи було відкладено на 12.08.2008 р.. Розпорядженням голови господарського суду Львівської області від 04.08.2008 р. дану справу було передано для розгляду судді Костів Т.С.. 12.08.2008 р. ухвалою суду розгляд справи відкладено на 30.09.2008 р.. 30.09.2008р. в судовому засіданні оголошено перерву до 01.10.2008р..

Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача у судових засіданнях позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що оспорюване податкове повідомлення-рішення було винесено на підставі акту №1948/23-4/22370430, складеного за результатами невиїзної документальної перевірки позивача з питань правових відносин з ПП. “Ромек”. Вважає, висновки перевіряючих безпідставними та такими, що не відповідають законодавству, яке не ставить відшкодування податку на додану вартість із його сплатою контрагентами. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених в акті №1948/23-4/22370430, складеного за результатами невиїзної документальної перевірки позивача з питань правових відносин з ПП. “Ромек”. Ствердив, зокрема, що ПП. “Ромек” у відносинах із позивачем по договору №0207-07 від 02.07.2007 р. про влаштування дороги в селі Пшонець та облаштування під’їзних шляхів гондольного підйомника на горі Тростян Сколівського району Львівської області діяв як посередник, а постачальником наданих послуг виступало пиватне підприємство “Будагрогурт”, яке, в свою чергу, діяло як посередник послуг, наданих ТзОВ “Магістраль-ЛТД”. Посилається на відсутність підтвердження щодо поставки товару товариством з обмеженою відповідальністю “Магістраль-ЛТД” приватному підприємству “Будагрогурт”, у зв’язку із чим неможливо визначити безпосереднього виробника наданих позивачу послуг та встановити, чи була фактично сплачена таким виробником сума податку на додану вартість до державного бюджету. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали документів, що мають значення для справи, суд встановив наступне.

02.07.2007 р. між Управлінням спортивних споруд Львівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” (замовник) та приватним підприємством “Ромек” (підрядник) був укладений договір №0207-07, згідно із п. 1.1. якого підрядник зобов’язався за завданням замовника виконати Влаштування дороги в селі Пшонець, та облаштування під’їзних шляхів гондольного підйомника на горі Тростян Сколівського району Львівської області згідно з проектно-кошторисною документацією, а замовник зобов’язався прийняти і оплатити виконані роботи згідно з умовами даного договору. Відповідно до п. п. 6.1., 6.2. договору, загальна вартість робіт визначена в сумі 1400000 грн. (у т.ч. ПДВ), з яких 300000 грн. підлягали сплаті в якості авансу у п’ятиденний термін після укладення даної угоди. У відповідності до договірної ціни та локального кошторису, договірна ціна була встановлена в сумі 1400311 грн..

Договір фактично виконувався сторонами. Як вбачається з акту приймання виконаних підрядних робіт за липень 2007 р., довідки про вартість виконаних підрядних робіт за липень 2007 р., ПП. “Ромек” у липні 2007 р. виконало робіт на загальну суму 500000 грн.. Зазначена сума була оплачена позивачем, що підтверджується копіями платіжних доручень №857 від 03.07.2007 р. на суму 300000 грн. та №946 від 19.07.2007 р. на суму 200000 грн..

Приватне підприємство “Ромек” видало позивачу відповідні податкові накладні №1 від 03.07.2007 р. на суму 300000 грн. ( у т.ч. 50000 ПДВ) та №2 від 20.07.2007 р. на суму 200000 грн. (у т.ч. ПДВ 33333,33 грн.). Усього видано податкових накладних на суму податку на додану вартість 83333,33 грн.. Зазначені суми були належно відображені у податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Відповідачем була проведена невиїзна документальна перевірка позивача, що підтверджується актом №1948/23-4/22370430 від 06.06.2008 р. “Про результати невиїзної документальної перевірки Управління спортивних спору Львівської обласної організації ФСТ “Динамо” () з питань правових відносин з ПП “Ромек” () за липень 2007 року”, яким встановлено порушення п. 1.8., 7.4.1, 7.7.1. Закону України “про податок на додану вартість”, у зв’язку із чим зменшено суму податкового кредиту за липень 2007 р. та відповідно суму бюджетного відшкодування за серпень 2008 р. на 83333,33 грн..

Як вбачається із заперечення відповідача та підтверджується актом перевірки, до вказаного висновку відповідач прийшов за результатами відповідей податкових органів на запити відповідача, зокрема, довідки №26387/23-4 від 14.12.2007 р. про результати невиїзної документальної позапланової перевірки ПП. "Ромек" з питань взаєморозрахунків з Управлінням спортивних споруд Львівської обласної організації ФСТ “Динамо", відповіді ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 21.01.2008р. №1164/23-410, відповіді ДПІ у Голосіївському районі м. Києва №3258/7/23-1010 від 03,03.2008р.. З одержаних відповідей випливає, що ПП. “Ромек” отримувало в процесі виконання робіт для позивача товар від ПП “Будагрогурт” на суму 487079 грн., у т.ч. ПДВ 81179,83 грн., у зв’язку із чим було виписано податкову накладну № від 30.07.2007р.. У свою чергу, поставлений приватним підприємством “Будагрогурт” товар на суму 486948 грн., у т.ч. ПДВ 81158 грн. був ним отриманий від ТзОВ “Магістраль-ЛТД”, у зв’язку із чим було виписано податкову накладну №300707012 від 30.07.2007р..

Враховуючи, що з отриманої відповідачем відповіді випливає, що місцезнаходження ТзОВ “Магістраль-ЛТД” не встановлено, а в липні 2007 р. це підприємство звітувало без показників фінансово-господарської діяльності, відповідач отримав сумніви щодо фактичного виконання зобов’язань ПП “Ромек” перед позивачем щодо влаштування дороги в селі Пшонець та облаштування під'їзних шляхів гондольного підйомника на горі Тростян Сколівського району Львівської області. Відповідач посилається як на підставу для зменшення позивачу суми ПДВ до відшкодування на неможливість визначення кінцевого виробника наданих позивачу послуг, який повинен був би сплатити суми ПДВ до бюджету.

На цій підставі відповідачем було винесено оспорювань податкове повідомлення-рішення №14147/10/23-410 від 13.06.2008 р. з податку на додану вартість на суму 83333,333 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 41666,66 грн..

Однак, посилання відповідача на те, що оскільки по ТзОВ "Магістраль-ЛТД" не підтверджено факт сплати задекларованої суми ПДВ до Державного бюджету, Управління спортивних споруд Львівської обласної організації ФСТ'Динамо" втрачає право на бюджетне відшкодування в розмірі 83333,33 грн., суперечить законодавству.

Відповідно до п. 3.1. Закону України “Про податок на додану вартість”, об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю). Згідно із п. 4.1. вказаного закону, база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)).

Згідно із пп. 7.4.1. закону, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 7.2.6. закону, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Додаткових вимог для включення відповідних сум до податкового кредиту, як-от відсутність сумнівів у податкового органу, фактична сплата податку на додану вартість контрагентом тощо закон не встановлює. Податкові накладні містять усі передбачені законом реквізити, недійсними не визнавались і наявність підстав для цього не доводилась суду у встановленому порядку належними доказами. Наявність інших підстав, передбачених законодавством для не включення вказаних сум до податкового кредиту, не доведена суду у встановленому порядку належними доказами.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про підставність віднесення позивачем зазначених сум до податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.7.1. вищевказаного закону, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Матеріали справи свідчать, що договір фактично виконувався, контрагент позивача –ПП. “Ромек” включав відповідні зобов’язання до облікових документів. Жодних доказів, які б свідчили про недійсність договору №0207-07 від 02.07.2007 р. чи про його фактичне невиконання суду надано не було, а висновки відповідача ґрунтуються лише на сумнівах, викликаних неможливістю встановити первинного виробника товарно-матеріальних цінностей, що визнано відповідачем у запереченнях та акті перевірки. Однак, зазначені обставини не передбачені законом як підстава для зменшення до відшкодування сум податку на додану вартість.

Більше того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач проявив необачність у виборі контрагента, якимось чином міг знати чи розраховувати на порушення податкового законодавства контрагентами свого контрагента тощо, хоча навіть у цих випадках закон не унеможливлює відшкодування податку на додану вартість за наявності передбачених для цього підстав.

Посилання відповідача на ту обставину, що відповідно до п.1.8. ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - сума, шо підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках визначених цим законом, а відтак за відсутності надмірної сплати податку відсутнє джерело його відшкодування, супреречить закону, оскільки згідно із п.п. 7.7.10 п. 7.7. ст. 7 вказаного закону, джерелом сплати бюджетного відшкодуванню є загальні доходи Державного бюджету України, тобто, відшкодування податку не здійснюється з сум, які були фактично сплачені контрагентом..

Належних доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позову суду надано не було. Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно, у зв’язку із безпідставністю нарахування відповідачем основного платежу з податку на додану вартість, відповідачем безпідставно нараховані і суми штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень. Згідно зі ст. 20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання. Кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрат покладаються на відповідача. Клопотання в порядку ст. 89 КАС України суду не подавались.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати нечинним податкового повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова №14147/10/23-410 від 13.06.2008 р. з податку на додану вартість.

3.          Стягнути з Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова на користь Львівської обласної організації Фізкультурно-спортивного товариства “Динамо” України, м. Львів 3,40 грн. судового збору.

4.          Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                                     Костів Т.С.