ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 17/154

19.05.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авена»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Зодчі»

Про витребування майна, стягнення штрафу у розмірі 11587,50 грн.

Суддя Кролевець О.А.

Представники :

Від позивача: Балицька О.М. (довіреність №б/н від 15.04.2008)

Від відповідача: Мельник С.Р. (довіреність №б/н від 04.01.2008)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ТОВ «Авена»про зобов’язання відповідача припинити безпідставне незаконне володіння піддонами у кількості 309 шт. та повернути їх позивачеві в натурі, про витребування від відповідача з незаконного володіння піддонів у кількості 309 шт., про стягнення з відповідача штрафу розмірі 11587,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно не повертає піддони, з якими був поставлений товар (цегла) та які є зворотною тарою.

Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню повністю з тих підстав, що позивачем не надано доказів того, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо повернення відповідачем піддонів та сплати штрафу за їх неповернення.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з видатковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи, позивач в період з травня по червень 2007 року поставив відповідачеві товар (цеглу) разом з піддонами, в кількості 350 штук вартістю 4375,00 грн.

За твердженнями позивача, поставлені разом з цеглою піддони є поворотною тарою багаторазового використання і відповідач був зобов’язаний повернути їх позивачеві.

06.07.2007 позивач направив відповідачеві вимогу про невідкладне повернення піддонів, яку відповідач задовольнив лише частково.

Оскільки до цього часу відповідач повернув лише 41 піддон, а залишок піддонів у кількості 309 штук повертати відмовляється, позивач звернувся з позовом до суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання в силу ст.525 ЦК України не допускається.

Згідно зі ст.14 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов’язковим для неї.

Позивач обґрунтовує вимогу про зобов’язання відповідача повернути тару приписами ст.1212 ЦК України, відповідно до змісту якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Крім того, позивач стверджує, що, отримуючи товар за видатковими накладними, відповідач взяв на себе зобов’язання повернути тару.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на вказану норму закону та видаткові накладні, як на підставу виникнення зобов’язання щодо повернення тари, оскільки як встановлено судом, сторонами не було досягнуто згоди щодо повернення відповідачем тари, яка поставлялась разом з товаром.

Згідно за ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, а відповідачем спростовано ту обставину, що у ТОВ «Компанія «Зодчі»існує обов’язок щодо повернення тари, оскільки ані в видаткових накладних про передачу товару і тари, ані в будь-якому іншому документі, складеному сторонами, такого обов’язку відповідача не передбачено.

За таких обставин, суд вважає безпідставними вимоги позивача про зобов’язання відповідача повернути тару в кількості 309 штук.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу за прострочення повернення тари в розмірі 11587,50 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання.

Оскільки позивачем не доведено існування у відповідача зобов’язання щодо повернення тари, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за невиконання такого зобов’язання є безпідставними. Позивачем не надано суду жодного доказу того, що в разі неповернення тари відповідач зобов’язаний сплатити штраф.

Приймаючи до уваги вищевикладене, заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати в разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити повністю.

Суддя О.А.Кролевець