СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

22 травня 2008 року

Справа № 20-6/294-7/732-2/103-5/353-4/324-9/172-(20-8/223-7/129)-7/503-12/051

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Заплава Л.М.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Веремчук Марина Андріївна, довіреність № б/н від 01.06.07, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юреко";

представник відповідача, Вишняков Сергій Вікторович, довіреність № 379 від 02.10.07, Міністерство оборони Російської Федерації;

представник відповідача, Зровка Іван Антонович, довіреність № 899 від 15.05.06, Міністерство оборони Російської Федерації;

представник відповідача, Герасимов Андрій Володимирович, довіреність № 66288 від 21.02.07, Фінансово-економічне управління Чорноморського Флоту Російської Федерації;

представник третьої особи , Кулик Віталій Олександрович, довіреність № 6-13/552 від 07.02.08, Кабінет Міністрів України;

представник третьої особи, не з'явився, Міністерство оборони України;

представник третьої особи, не з'явився, Військово-Морські Сили Україні;

представник третьої особи, не з'явився, Уряд Російської Федерації;

представник позивача, Молчанов Антон Олександрович, довіреність № б/н від 21.04.08, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юреко";

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони Російської Федерації на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Харченко І.А.) від 22.04.2008 у справі № 20-6/294-7/732-2/103-5/353-4/324-9/172-(20-8/223-7/129)-7/503-12/051

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Юреко" (вул. Ген. Лебедя, 37,Севастополь,99055)

вул. Суворова,22а,Севастополь,99011

до           Міністерства оборони Російської Федерації (вул. Знаменка, 19,Москва,119160,

представники: Зровка І.А., Вишняков С.В., вул. Радянська,4, Севастополь, 99050)

Фінансово-економічного управління Чорноморського Флоту Російської Федерації (вул. Лазарева, 12,Севастополь,99050)

3-ті особи Кабінет Міністрів України (вул. Грушевського, 12/2,Київ 8,01008)

Міністерство оборони України (Повітрянофлотський пр-т, 6,Київ 1,01001)

Військово-Морські Сили Україні (вул. Соловйова, 1,99029)

Уряд Російської Федерації (Краснопрєснєнська наб. 2,м. Москва, Росія,103274)

про стягнення з Міністерства оборони Російської Федерації на користь позивача збитки за втрачене майно в сумі 117222112,41 руб.

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство „Юреко" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю „Юреко” звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до військової частини 59131 (відділ капітального будівництва Чорноморського флоту Російської Федерації) про виконання зобов'язання в натурі за договором про сумісну діяльність по організації інвестування будівництва житлового будинку: зобов'язання відповідача передати позивачу в житловому будинку по вул. Адм. Макарова в м. Севастополі п'ятнадцять квартир, в тому числі п'ять двохкімнатних та десять однокімнатних.

Під час розгляду справи позивач неодноразового змінював свої позовні вимоги.

05.11.2004 від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог,позивач просить стягнути з в/ч 59131 - відділу капітального будівництва Чорноморського Флоту Російської Федерації на користь ТОВ „Юреко" ринкову вартість майна, яке не було передано позивачу,як його частка в спільному частковому майні в розмірі 11346836,59 грн.; зобов'язати в/ч 59131 - відділу капітального будівництва Чорноморського Флоту Російської Федерації підписати Акт прийому-передачі на передану ТОВ „Юреко" трьохкімнатну квартиру № 49, розташовану в будинку № 5 блок 3-1 по вул. Шостака в м. Севастополі.

29.11.2004 рішенням господарського суду міста Севастополя, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.01.2005, позов задоволено, постановлено стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Юреко" з військової частини 59131 (відділ капітального будівництва Чорноморського І флоту Російської Федерації) 11346836,59 грн. ринкової вартості спірного майна та зобов'язано останню підписати акт прийому-передачі вищезазначеної трикімнатної квартири.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2005 зазначене судове рішення залишено без змін.

17.04.2007 постановою Верховного Суду України постанова Вищого господарського суду України від 12.04.2005, постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.01.2005 та рішення господарського суду міста Севастополя від 29.11.2004 скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що судами не перевірено, чи є військова частина 59131 Чорноморського флоту Російської Федерації (відділ капітального будівництва Чорноморського флоту) юридичною особою та чи може вона бути відповідачем у даній справі, а якщо ні, то в чиїх інтересах і на підставі ким наданих повноважень вона діяла та хто буде належним відповідачем.

26.07.2006 ТОВ „Юреко" звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовом до в/ч 59131 - відділу капітального будівництва Чорноморського Флоту Російської Федерації, Міністерства Оборони Російської Федерації, Фінансово-економічного управління Чорноморського Флоту Російської Федерації про стягнення з Міністерства Оборони Російської Федерації в особі Фінансово-економічного управління Чорноморського Флоту Російської Федерації грошових коштів в сумі 150000,00 грн. у зв'язку з невиконанням рішення суду від 29.11.2004 по справі № 20-6/294-7/732-2/103-5/353.

16.10.2006 позивач уточнив позовні вимоги по справі № 20-8/223-9/129, просить: стягнути з Міністерства Оборони Російської Федерації на користь позивача збитки за втрачене майно в сумі 108673319,29 рублів Російської Федерацію.

13.11.2006 рішенням господарського суду м. Севастополя по справі №20-8/223-9/129 позов задоволено, постановлено стягнути з Міністерства оборони Російської Федерації на користь ТОВ "Юреко" збитки за втрачене майно в розмірі 108673319,29 грн., з числа відповідачів виключені військова частина 59131 (відділ капітального будівництва Чорноморського флоту Російської Федерації) Фінансово-економічне управління Чорноморського флоту Російської Федерації. Це рішення обґрунтоване невиконанням рішення господарського суду міста Севастополя від 29.11.2004 у справі №20-6/294-7/732-2/103-5/353 за виною боржника та збільшенням цін на нерухоме майно.

20.12.2006 постановою Севастопольського апеляційного господарського суду рішення господарського суду міста Севастополя від 13.11.2006 змінено, позов задоволено частково -в частині вимог до військової частини 59131 (відділ капітального будівництва Чорноморського флоту Російської Федерації), в частині вимог до Фінансово-економічного управління Чорноморського флоту Російської Федерації - відмовлено.

22.02.2007          постановою Вищого господарського суду України постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.12.2006 та рішення господарського суду міста Севастополя від 13.11.2006 скасовані, справу направлено на новий розгляд, через невстановлення правового статусу відповідачів та правового врегулювання їх співвідносин або підпорядкування, дотримання позивачем обов'язку пред'явлення до основного боржника -військової частини 59131 (відділ капітального будівництва Чорноморського флоту Російської Федерації) -додаткової вимоги про відшкодування збитків у збільшеному розмірі, наявності спеціальної нормативної чи договірної підстави субсидіарної відповідальності Міністерства оборони Російської , Федерації.

03.09.2007 позивач змінив предмет позовних вимог по справі № 20-8/223-9/129 шляхом надання нової позовної заяви, в якій просить стягнути з Міністерства Оборони Російської Федерації на користь ТОВ „Юреко" збитки за втрачене майно в сумі 23068140,83 грн.

25.09.2007 ухвалою справу №20-8/223-9/129 об'єднано зі справою №20-6/294-7/732-2/103-5/353-4/324-9/172.

03.12.2007 позивач уточнив позовні вимоги про стягнення з Міністерства оборони Російської Федерації на користь позивача збитки за втрачене майно в сумі 117222112,41 рублів Російської Федерації.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 22.04.2008 по справі № 20-6/294-7/732-2/103-5/353-4/324-9/172-(20-8/223-9/129)-7/503-12/051 (суддя Харченко І.А.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юреко" задоволено.

Стягнуто з Міністерства оборони Російської Федерації на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Юреко” збитки за втрачене майно в сумі 117 222 112 рублів Російської Федерації 41 коп. та стягнуто з Міністерства оборони Російської Федерації на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Юреко” витрати по сплаті державного мита в сумі 1500 грн. (7622, 34 рублів Російської Федерації).

Не погодившись з рішенням суду, Міністерство оборони Російської Федерації звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати, провадження по справи припинити, посилаючись на порушення судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права.

На підставі розпорядження голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.05.2008 у зв’язку з зайнятістю в іншому судовому процесі судді Плута В.М. здійснено його заміну на суддю Гоголя Ю.М.

У судове засідання призначене на 22.05.2008 Міністерство оборони України, Військово-Морські Сили Україні, Уряд Російської Федерації не з’явилися, не дивлячись на те, що про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

Судова колегія у задоволені клопотання відповідача про призначення будівельно-бухгалтерської експертизи відповідача відмовила у зв'язку з необгрунтованістю, так як відповідач не надав докахів необгрунтованості висновку, та його суперечності матеріалам справи.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи у період з 1993 року по 2000 рік між МПП «Юреко»(правопопередник ТОВ «Юреко») і військовою частиною 59131 були укладені договори про інвестування грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців:

1. договір про інвестування Чорноморському Флоту грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців від ЗО червня 1993 року (далі - договір від 30.06.93)

2.          договір про спільну діяльність по організації інвестування Чорноморському Флоту грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців від 08 жовтня 1993 року (вбудовані службові приміщення)(далі - договір від 08.10.93).

3.          договір про інвестування Чорноморському Флоту грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців від 08 жовтня 1993 року (квартири) договір про інвестування Чорноморському Флоту грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців від 20 жовтня 1993 року (далі - договір від 20.10.93).

4.          договір про інвестування Чорноморському Флоту грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців від 08 грудня 1993 року (далі - договір від 08.12.93).

5.          договір про інвестування Чорноморському Флоту грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців від 22 лютого 1994 року (далі - договір від 22.02.94).

7.          договір про спільну діяльність по організації інвестування на завершення будівництва житлового будинку від 14 лютого 1995 року (далі - договір від 14.02.94).

8.          договір - намірів про спільну діяльність по інвестуванню в житло на капітальне будівництво для військовослужбовців Чорноморського Флоту від 28 березня1995 року (далі,- договір-намірів від 28.03.95).

9.          договір про спільну діяльність по організації інвестування будівництва житлового будинку по вул. Адмірала Макарова в м. Севастополі від 21 червня 1995року (далі-договір від 21.06.95).

10.          договір про спільну діяльність по організації інвестування будівництва житлового будинку по вул. Шостака в м. Севастополі (шифр 8/7- 575, блоки: 3-1,3-2,3-3) від 20 липня 1995 року, (квартири) (далі - договір від 20.07.95).

11.          договір про спільну діяльність по організації інвестування будівництва житлового будинку по вул. Шостака в м. Севастополі (шифр 8/7- 575, блоки: 3-1,3-2) від 20 липня1995 року з доповненням від 02.02.96 (вбудовані службові приміщення).

Згідно умов договору інвестування грошових коштів відповідач зобов’язався погасити шляхом передачі після закінчення будівництва у власність позивачу житлових квартир і нежитлових службових приміщень згідно з його долею у всіх будівельних об’єктах з урахуванням об’єму фінансування.

Зі змісту договорів вбачається, що метою взаємовідносин сторін є їх сумісні дії, направлені на отримання конкретної мети, а саме: будівництво житлових будинків, розташованих у місті Севастополі за наступними адресами: вул.А.Макарова,4А, вул. Шостака,5 (блоки 3-1,3-2,3-3), вул. Шостака,7 (блоки 4-1,4-2,4-3,4-4), вул. Генерала Лебедя,2 вул. Генерала Лебедя,37, вул. Генерала Лебедя,39, вул. Генерала Лебедя,47, проспект Генерала Острякова,139.

Для отримання вказаних у договорах мети сторони домовилися про наступні обов’язки: позивач виконуючи функції генерального інвестора по договорам, здійснює фінансування будівництва об’єктів інвестування за рахунок власних, а також привлечених грошових коштів (інвестицій). Відповідач, виконуючи функції замовника, здійснює організацію та контроль за ходом будівництва об’єктів інвестування, а саме вносить у створене спільне майно свою робочу участь.

Відповідно до вимог статті 432 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) грошові кошти чи інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене в наслідок сумісної діяльності учасників договору є їх сумісною власністю, з визначеною долею у сумісному майні (стаття 112 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року).

В акті звірки взаємних розрахунків по договорам о сумісній діяльності з протоколом розногласій проведеної сторонами, всього позивачем проінвесовано по договорам о сумісної діяльності будівництва 9038 кв.м., передано позивачу 5144,9 кв.м..

Згідно з висновками судової комплексної будівельно-бухгалтерської експертизи № 53 від 16.04.2002 частина позивача у всіх будівельних об’єктах з урахуванням об’єму фінансування складає 49,345% чи 8855 кв.м.

За актом прийому-передачі, згідно з умовами договору про сумісну власність відповідачем передано позивачу 5014,80 кв.м. житлової і нежитлової площі.

Позивач, як власник частки у спільному з відповідачем частковому майні, наділені законом (ч. 1 ст. 115 ЦК України в редакції 1963 року) правом вимагати виділу в натурі частки, що належить йому, із спільного часткового майна у розмірі 3893,77 м2 загальної площі у вигляді ізольованих житлових і нежилих приміщень в побудованих спільно відповідачем будинках.

З преамбули наданих суду договорів вбачається, що суб’єктом правовідносин між позивачем та відповідачем є Чорноморський Флот Російської Федерації від особи якого діє відповідач Вч 59131 –ОКС ЧФ РФ). Отже, житло, будоване при участі другої держави, належить йому на праві власності у той частини, в якій воно приймало участь на підставах, не заперечених законами України ( статті 43-47 Закону України „Про власність”).

З наданих суду доказів (лист БТІ та ДРОНМ міста Севастополя від 02.03.2004 № 154), а також пояснень сторін по справі вбачається, що виділити залишившуюся частку позивачу у розмірі 3893,77 кв.м. з сумісного долевого майна у вигляді ізольованих житлових приміщень (квартир) не можливо у зв’язку з передачею його у вигляді житлових і нежитлових приміщень у власність третіх осіб, вказані обставини позбавляють позивача можливості як власника майна сумісної долевої власності, згідно діючого законодавства, витребувати це майно у третіх осіб,які є добросовісними набувальниками.

Згідно статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно пункту 1 статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

Відповідно до наданих суду розрахунків, спільна ринкова вартість всього майна, що належить позивачеві на праві спільної часткової власності по всіх об'єктах будівництва, яка не була передана позивачеві, в національній валюті України складає 23068140 (двадцять три мільйони шістдесят вісім тисяч сто сорок) грн. 83 коп.

Таким чином, сума збитків, що підлягає стягненню з відповідача за втрачене ним майно, що належить раніше позивачеві на праві спільної часткової власності розмірі 3893,77 м2 загальної площі квартир і вбудованих службових приміщень у спільному частковому майні складає в грошовому вираженні 23068140 (двадцять три мільйони шістдесят вісім тисяч сто сорок) грн. 83 коп.

Виходячи з тих обставин, що Міністерство оборони Російської Федерації є нерезидентом з місцезнаходженням: Російська Федерація, місто Москва, виконання рішення господарського суду м. Севастополя за загальним правилам здійснюватиметься на території Російської Федерації, відповідно до порядку, передбаченого статтями 8, 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності.

Враховуючи вимоги статті 242.1 Бюджетного кодексу РФ, що визначає, що виконання судових актів по зверненню стягнення на кошти бюджетів бюджетної системи РФ проводиться на підставі виконавчих документів з вказівкою сум, що підлягають стягненню у валюті Російської Федерації.

Сума збитків, що підлягає стягненню з Міністерства оборони Російської Федерації за втрачене по його вині майно, що було часткою позивача у спільному частковому майні, з урахуванням офіційного курсу гривни України до рублю Російській Федерації на 13.09.2007 (довідка Севастопольської філії ЗАТ КБ «Приватбанк»від 13.09.2007 за №14/3960), згідно наданим розрахункам, складає в грошовому вираженні 117 222 112 (сто сімнадцять мільйонів двісті двадцять дві тисячі сто дванадцять) рублів РФ 41 коп.

Згідно статті 11 Закону Російської Федерації «Про оборону»№61-Ф3 від 31.05.1996 (далі Закон РФ), Збройні Сили Російської Федерації складаються з центральних органів управління, об'єднань, з'єднань, військових частин і організацій, які входять у види і роди військ Збройних Сил Російської Федерації.

У відповідності з пунктом 2 статті 13 Закону РФ, Управління Озброєними Силами Російської Федерації здійснює міністр оборони Російської Федерації через Міністерство оборони Російської Федерації.

Пунктом 12 статті 1 Закону РФ визначено, що майно Збройних Сил Російської Федерації, інших військ, військових формувань і органів є федеральною власністю і знаходиться у них на правах господарського ведення або оперативного управління.

У відповідності з пунктами 2, 5 Положення про Міноборони Росії, Міноборони Росії є органом управління Збройними Силами Російської Федерації. Міністерство оборони Росії здійснює свою діяльність безпосередньо і через органи управління військових округів, інші органи військового управління, територіальні органи (військові комісаріати).

Визходячи з викладенго, судова колегія приходить до висновку, що військова частина 59131, як суб’єкт господарювання і суб’єкт цивільно-правових відносин , згідно пункту 2 статті 2 Угоди між Російської Федерації і Україною про статус і умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28.05.1997 підпадає під визначення терміну „ Підприємтсва, організації і установи Чорноморського флоту Російської Федерації”.

3 урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що військова частина 59131 - відділ капітального будівництва Чорноморського флоту Російської Федерації, як військове формування (військова частина) входить до складу Збройних Сил Російської Федерації, федеральним органом управління якого є Міністерство оборони Російської Федерації. Військова частина 59131 є бюджетною організацією без прав юридичної особи, діє на підставі затвердженого в установленому порядку Положення про Відділ капітального будівництва, знаходиться на території України (м. Севастополь), тобто поза місцем знаходження юридичної особи (Міноборони Росії), повністю фінансується за рахунок федерального бюджету Російської Федерації, що виділяється на оборону через Міністерство оборони РФ і здійснює діяльність, у тому числі і господарську згідно делегованих їй власником повноважень, вказаних в Положенні про ВКБ. В той же час, Міністерство оборони РФ, будучи федеральним органом виконавчої влади Російської Федерації, наділений правами власника майна, закріпленого за Збройними Силами Російської Федерації, у тому числі і майна, закріпленого за військовою частиною 59131 на праві оперативного управління, здійснює фінансування останнього з федерального бюджету в рамках кошторису доходів і витрат на відповідний рік.

У відповідності з пунктом 2 статті 55 ЦК РФ, відособлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем його знаходження, здійснює всі його функції або їх частину, зокрема функції представництва є філіями. Представництва і філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном що створив їх юридичною особою і діють на підставі затверджених ним положень.

Виходячи з повноважень відповідача і повноважень відділу капітального будівництва Чорноморського флоту РФ, визначених в їх положеннях, а також вимог законодавства Російської Федерації, що визначає правовий статус юридичної особи і філії, суд приходить до висновку, що військова частина 59131 - відділ капітального будівництва Чорноморського флоту Російської Федерації, як суб'єкт господарських і цивільно-правових відносин відповідає всім ознакам відособленого підрозділу юридичної особи - Міністерства оборони Російської Федерації. Військова частина 59131, як відособлений підрозділ юридичної особи відповідно до Положення про Відділ капітального будівництва, наділений повноваженнями укладати угоди від імені Міністерства оборони Російської Федерації в межах тих задач і функцій, які визначені в Положенні про Відділ капітвльного будівництва, у тому числі і договори про часткову участь в будівництві житла для військовослужбовців Чорноморського флоту. При цьому права і обов'язків по цих договорах придбає саме юридична особа, тобто Міністерство оборони Російської Федерації.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що саме Міністерство оборони Російської Федерації як юридична особа, наділена правами власника майна, закріпленого за Збройними Силами Російської Федерації, здійснювала юридично значущі дії, направлені на реалізацію наданих йому законодавством Російської Федерації повноважень і придбало, по вказаних вище інвестиційних договорах, укладеним військовою частиною 59131 з Малим приватним підприємством „Юреко" всі права і обов’язки.

Виходячи з вимог чинного законодавства України і наявності доказів у справі, суд дійшов висновку, що саме дані бухгалтерського обліку учасників спірних господарських правовідносин, відбиті в акті звірки взаємних розрахунків і протоколі розбіжностей до нього, є достовірною інформацією про наявність заборгованості Міністерства оборони Російської Федерації перед позивачем по виконанню інвестиційних договорів. При цьому Акт звірки взаємних розрахунків з протоколом розбіжностей до нього між позивачем і військовою частиною 59131 (ВКБ Чорноморського флоту Російської Федерації), як відособленим підрозділом юридичної особи, що безпосередньо здійснювало господарську діяльність по спірних правовідносинах і ведучих самостійно бухгалтерський облік по всіх здійснюваних фінансово-господарських операціях відповідно до покладених на неї функції , відповідає вимогам статей 32,34,36 Господарського процесуального кодексу України і є належним засобом доведення у даній справі.

У відповідності з пунктом 1 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, укладеною 20.05.92 в місті Києві (ратифіковано Постановою Верховної Ради України №2889-12 від 19.12.92 далі по тексту Угода), компетентний суд держав-учасників СНД має право розглядати спори, згадані в статті 1 даної Угоди, якщо на території даної держави-учасника СНД: здійснюється торгова, промислова або інша господарська діяльність підприємства (філії) Відповідача; виконано або повинне бути повністю або частково виконане зобов'язання з договору, що є предметом спору.

Даний спір витікає з відносин виникнення права власності на майно, яке знаходиться на території м. Севастополя (Україна), військова частина 59131 - відділ капітального будівництва Чорноморського флоту Російської Федерації входить до складу Збройних Сил Російської Федерації, діє на підставі Положення про відділ капітального будівництва Чорноморського флоту, затвердженого наказом заступника командувача Чорноморським флотом по будівництву, інженерному забезпеченню і розквартируванню №122 від 11.09.2002 (далі 9' Положення про ВКБ) і здійснює господарську діяльність на території України (в/ч 59131 є суб'єктом ЕДРПОУ, якому привласнено ідентифікаційний код 07598006 (лист ДПІ у Ленінському районі від 26.01.2005 №181/9/28-12; лист вих. 730/1/61 від 11.01.96 за підписом керівника управління Головного штабу ВМФ РФ), суд прийшов до висновку, що господарський суд м. Севастополя є компетентним судом по розгляду даного спору.

При таких обставинах господарський суд міста Севастополя правомірно задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юреко" , стягнув з Міністерства оборони Російської Федерації на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Юреко” збитки за втрачене майно в сумі 117 222 112 рублів Російської Федерації 41 коп. та стягнув з Міністерства оборони Російської Федерації на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Юреко” витрати по сплаті державного мита в сумі 1500 грн. (7622, 34 рублів Російської Федерації).

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що вимоги Міністерства оборони Російської Федерації викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні, оскільки воно прийнято згідно чинного законодавства.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міністерства оборони Російської Федерації залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Севастополя від 22.04.2008 у справі №20-6/294-7/732-2/103-5/353-4/324-9/172-(20-8/223-9/129)-7/503-12/051 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Л.М. Заплава

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

Ю.М. Гоголь