ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2008 р. Справа № 47/170-08

вх. № 4454/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Мар"їна І.О. за довіреністю від 08.05.2008р. відповідача - Зубрич Д.О. за довіреністю від 03.01.2008р.

розглянувши справу за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз", м. Харків

про стягнення 10633892,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 5687329,26грн., пені у розмірі 842779,12грн., інфляційних у розмірі 3491058,68грн., 3% річних у розмірі 612725,45грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору № 06/05-1899/122/4 від 19.12.2005р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 25500,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Представник відповідача надав суду клопотання в якому він просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, а саме стягнути суму у розмірі 421389,56грн. посилаючись на те, що штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками та посилається на скрутне фінансове становище, відсутність фінансової стабільності та низький рівень платежів споживачів відповідача.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір на постачання природного газу № 06/05-1899-122/4 від 19.12.2005р. строком дії до 31.12.2006р. Відповідно до умов даного договору позивач зобов"язався передати відповідачу протягом січня-грудня 2006р. природний газ, а відповідач у свою чергу повинен прийняти та оплатити поставлений природний газ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов"язання за договором виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу протягом січня-грудня 2006р. природний газ на загальну суму 75219809,95грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу.

Відповідач свої зобов"язання за даним договором виконав частково, а саме розрахувався за поставлений товар у сумі 69532480,69грн.

Відповідно до п. 5.1. вищезазначеного договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично споживчі та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем після часткової сплати за отриманий товар становить у сумі 5687329,26грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 5687329,26грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних у розмірі 3491058,68грн. та 3% річних, що становить суму у розмірі 612725,45грн. підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Правові наслідки порушення зобов’язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 6.2. вищезазначеного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань була встановлена відповідальність у вигляді пені від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не більш подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ та приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе обов’язок по оплаті в термін, встановлений договором позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 842779,12грн. відповідають вимогам договору та діючому законодавству України, та підлягають задоволенню.

Але враховуючи заяву відповідача про зменьшення розміру штрафних санкцій оскільки штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками та скрутне фінансове становище, відсутність фінансової стабільності та низький рівень платежів споживачів відповідача та керуючись ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, суд вважає зменшити розмір пені, яка підлягає до стягнення до 421389,56 , а в іншій частині стягнення пені у сумі 421389,56грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 24489,51грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 113,32грн. слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, ч.2 ст. 625, ст. 258 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Харківміськгаз" (61004, м. Харків, вул. Жовтневої революції, 57/59, р/р 260063534 в ВАТ "Перший Інвестиційний банк" м. Київ, МФО 300506, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, р/р 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) основної заборгованості у розмірі 5687329,26грн., пені у сумі 421389,56грн. інфляційних у розмірі 3491058,68грн., 3% річних у розмірі 612725,45грн., держмита у розмірі 24489,51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 113,32грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті частини позову у сумі 421389,56грн. відмовити

Рішення підписано 18.08.2008р.

Суддя Светлічний Ю.В.