ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

09.09.08                                                                                           Справа № 04/179-50

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу фермерського господарства “Перспектива КАІ” від 02.06.2008 р. № 011

на рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2008 р.

у справі № 04/179-50

за позовом ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, м.Київ, в особі Волинської обласної дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, м.Луцьк

до фермерського господарства “Перспектива КАІ”, с.Крухиничі Локачинського р-ну Волинської обл.

про стягнення 149 443, 81 грн. заборгованості за кредитним договором

За участю представників сторін:

від позивача –Бакай А.В. (заступник начальника відділу, довіреність № 3001 від 01.12.2006 р. в матеріалах справи);

від відповідача –Касянчук В.І. (голова)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перегляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 15.07.2008 р., 12.08.2008 р.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15.01.2008 р. у справі № 04/179-50 (суддя Філатова С.Т.) позов задоволено повністю за обгрунтованістю.

Відповідач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що судом першої інстанції не досліджено положень кредитного договору, підстав надання кредиту, а також умов, на підставі яких кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості; відповідач не був повідомлений про час і місце судового засідання, і справу розглянуто за відсутністю його представника.

У судовому засіданні й у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з кредитним договором № 010/08-11/1547 від 28.02.2006 р. Акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль” (далі –АППБ “Аваль”) в особі Волинської обласної дирекції АППБ “Аваль” (правонаступником якого є ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі його Волинської обласної дирекції, що підтверджується п.1.1 статуту ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, затвердженим загальними зборами акціонерів АППБ “Аваль”, протокол № Зб-38 від 11.08.2006 р. (а.с.23-24), фермерському господарству “Перспектива КАІ” надано кредит на суму 50 000 грн. строком оплати до 27.02.2009 р. під 19 % річних для реконструкції корівника (а.с.7-10).

18.10.2006 р. між сторонами була підписана додаткова угода № 010/08-11/1547/1, п.1 якої встановлено, що сторони збільшують розмір кредиту до 150 000 грн. строком оплати до 27.02.2009 р. під 19 % річних (а.с.11).

16.04.2007 р. сторони уклали ще одну додаткову угоду, якою зменшили відсотки за користування кредитом до 17 % річних (а.с.12).

Одержання відповідачем кредиту в сумі 149 443, 81 грн. підтверджується долученими на виконання вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 12.08.2008 р. позивачем до матеріалів справи копіями платіжних доручень про перерахування коштів згідно з кредитним договором № 010/08-11/1547 від 28.02.2006 р.

З метою забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору 18.10.2006 р. між останнім (заставодавець) і позивачем (заставодержатель) укладено договір застави майна, а саме: поголів”я свиней на відгодівлі в кількості 165 голів вартістю 38 776 грн. і молодняка свиней в кількості 44 голів вартістю 1 504 грн., всього: 40 280 грн. (а.с.13-16).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2008 р. у справі № 04/179-50 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу фермерського господарства “Перспектива КАІ” - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з ст.509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 6.9 договору передбачено, що під час дії останнього на вимогу кредитора позичальник зобов”язується надавати інше додаткове забезпечення кредиту в разі, якщо укладені договори застави (поруки) не в повному обсязі забезпечують повернення кредиту або предмет застави за договорами застави, що забезпечує повернення кредиту, втратив ліквідність.

Пунктом 7.4 договору встановлено, що в разі невиконання відповідачем п.п.6.1, 6.3, 6.4, 6.6, 6.8, 6.9 цього договору кредитор має право негайно обмежити кредит за відкритою кредитною лінією чи достроково вимагати погашення заборгованості відповідача за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом і штрафні санкції. Застосування п.7.4 угоди не пов”язується з кількістю порушень позичальника, не має значення одне чи декілька.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 09.10.2007 р. ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі його Волинської обласної дирекції зверталося до фермерського господарства “Перспектива КАІ” з вимогою у термін до 15.10.2007 р. вказати причини відсутності заставного майна (поголів”я свиней у кількості 33 голів) та погасити частину кредиту, що забезпечувалось цією заставою, чи надати в заставу інше ліквідне майно (а.с.15), що не було виконано відповідачем.

Також позивачем долучено до матеріалів справи акт від 02.07.2008 р. про відсутність заставного майна, складений за участю представників сторін і незацікавленої особи, лист від 08.07.2008 р. № 2741 про заміну відсутнього заставного майна іншим з засвідченою копією квитанції від 07.07.2008 р. про відправлення його на адресу відповідача, які підтверджують невиконання відповідачем п.6.9 укладеного договору. Крім того, банком представлено довідку-розрахунок нарахованих і сплачених відсотків станом на 11.08.2008 р., що підтверджує невиконання відповідачем п.6.1 даного договору. Наведене жодним чином документально не спростовано.

Таким чином, відповідач взятих на себе зобов”язань не виконав, погашення заборгованості за кредитом не здійснив, що послугувало підставою звернення кредитора з позовом до господарського суду з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів.

Враховуючи наведене, покликання апелянта на недослідження судом першої інстанції умов кредитного договору, на підставі яких кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості, є безпідставні та колегією суддів не беруться до уваги.

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як суду першої, так і суду апеляційної інстанції відповідачем не подано документального підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором.

Твердження скаржника про те, що він не був повідомлений про час і місце судового засідання, і справу розглянуто за відсутністю його представника, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Розгляд справи судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Проте, відповідач був повідомлений про час і місце проведення судового засідання, про що свідчить повернення поштового повідомлення з підписом про отримання ухвали (поштове повідомлення про вручення знаходиться в матеріалах справи, а.с.32).

У разі нез”явлення представника відповідача за викликом господарського суду останній має право відкласти розгляд справи (ст.77 ГПК України), вжити заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК України або статтею 90 ГПК України, чи прийняти рішення за відсутності цього представника (ст.75 ГПК України), таким правом і скористався господарський суд, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами згідно з ст.75 ГПК України, про що було попереджено і в ухвалі Господарського суду Волинської області від 05.12.2007 р. (а.с.30). Вищенаведене узгоджується з положеннями п.3.6 Роз”яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” з наступними змінами та доповненнями.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Волинської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Волинської області від 15.01.2008 р. у справі № 04/179-50 залишити без змін, а апеляційну скаргу фермерського господарства “Перспектива КАІ” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин