ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.09.08 р.                     Справа № 10/103

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Приходько І. В.;

при секретарі судового засідання – Ярош В. В.;

за участю представники сторін:

від позивача – не з’явився;

від відповідача – не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донспецпром» м.Донецьк,

до відповідача –Приватного підприємства «Промислово-комерційна фірма «Енергосервис» м.Шахтарськ,

про стягнення суми основного боргу у розмірі 4 610,21 грн., індексу інфляції у розмірі 783,74 грн., 3 % річних у розмірі 63,66 грн., пені у розмірі 38 725,76 грн., штраф у розмірі 3 419,55 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донспецпром» м.Донецьк, з позовом до відповідача, Приватного підприємства «Промислово-комерційна фірма «Енергосервис» м.Шахтарськ, про стягнення суми основного боргу у розмірі у розмірі 4 610,21 грн. за договором поставки № 23-а/11 від 23.11.2007 р., індексу інфляції у розмірі 783,74 грн., 3 % річних у розмірі 63,66 грн., пеню у розмірі 38 725,76 грн., штраф у розмірі 3 419,55 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Договір № 23-а/11,копії накладних № 0001319 від 25.12.2007 р., № 0001323 від 25.12.2007 р. копію претензії від 12.05.2008 р., розрахунок заборгованості, індексу інфляції, 3 % річних, штрафних санкцій, невиконання відповідачем своїх зобов’язань.

08.09.2008 р. позивач надав до суду уточнення позовних вимог № 27/08-01 від 27.08.2008 р., підтримує позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 4 610,21 грн. та штрафу у розмірі 3 419,55 грн., а також зменшує позовні вимоги щодо стягнення індексу інфляції до 714,82 грн., 3 % річних до 61,76 грн., пені до 438,03 грн.

Суд розглянув заявлене клопотання про зменшення позовних вимог та вважає його таким що відповідає положенням статті 22 Господарського процесуального кодексу України та підлягає задоволенню.

Представник відповідача у судові засіданні 18.08.2008 р., 26.08.2008 р., 22.09.2008 р. не з'явився, поважної причини нез’явлення до суду не сповістив.

Відповідно до довідки Головного Управління статистики у Донецькій області № 22-10/2166 від 07.07.2008 р. адреса відповідача значиться м. Шахтарськ, мікрорайон 50 років СРСР, 4, кв.6.

У зв’язку з наданими відомостями управління статистики, ухвали про відкладення розгляду справи від 18.08.2007 р., 26.08.2008 р. були надіслані за двома адресами відповідно до відомостей визначених у позовній заяві та довідці управління статистики.

Відповідно до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішений у строк не більше двох місяців.

У виняткових випадках термін розгляду справи може бути продовжений за розпорядженням голови господарського суду чи заступника голови господарського суду.

За розпорядженням заступника голови господарського суду А.С.Ємельянова розгляд справи термін розгляду справи було продовжено на 1 місяць.

В останнє судове засідання представник позивача не з’явився, поважної причини неявки до суду не сповістив, будь-яких додаткових клопотань до суду не надав.

Справа надійшла до суду 23.06.2008 р., таким чином розгляд справи має бути закінчений в строк до 23.09.2008 р.

Суд вважає надані позивачем документи достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, позов розглянуто за наявними у справі матеріалами за відсутності позивача та відповідача.

Розглянув матеріали справи, додатково представлені документи, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.11.2007 р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупцем) був укладений договір № 23-а/11 на поставку вугільної продукції.

Відповідно до пункту 8.4. сторони визначили, що договір діє з моменту підписання та до повного його виконання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на поставку відповідачу вугільної продукції за накладними № 0001319 від 25.12.2007 р., № 0001323 від 25.12.2007 р. та порушення відповідачем зобов’язань за договором № 23-а/11 щодо строків сплати відповідачем отриманої продукції.

Приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Статтею 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визначається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених господарським кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб’єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку .

Як убачається з матеріалів справи, відповідач на підставі накладних № 0001319 від 25.12.2007 р. та № 0001323 від 25.12.2007 р. отримав вугільну продукцію – вугілля марки АС у кількості 32,310 тн на суму 13 731,76 грн. та 7,920 тн на суму 3 366 грн. відповідно.

Умовами договору сторони встановили, що оплата товару та залізничного тарифу здійснюється відповідачем на умовах 100% предоплати.

Відповідно до пункту 2.3. сторони погодились, що за домовленістю поставка товару може здійснюватись без попередньої оплати.

У цьому випадку, відповідно до пункту 3.4. оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача протягом 15 днів від дати поставки товару.

Як визначили сторони у пункті 2.4. договору, датою поставки товару є дата календарного штемпеля станції відправника на залізничній накладній.

У підтвердження своїх вимог, позивач додатково надав до суду копію квитанції про приймання вантажу № 50294298, № 50294297, 49334560, 50294377, 49334579 та акти прийому передачі, які складались позивачем та відповідачем протягом листопада - грудня 2007 р. про передачу відповідачу у власність отриманого вугілля.

Дослідив вказані Акти прийому-передачі та копії накладних, суд встановив, що вони містять підпис посадової особи та печатку відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено факт поставки відповідачу вугільної продукції за договором № 23-а/11.

Позивач надав додатково до суду виписки банку , з яких убачається про часткову сплату відповідачем вартості отриманої продукції.

Будь-яких інших відомостей щодо повної сплати відповідачем отриманої продукції суд не отримав.

Представник відповідача в судові засідання не з’являвся, витребуваних судом документів не надав.

Як визначено положеннями 526 Цивільного кодексу України суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У частині сьомій вказаної статті визначено, що одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не в повному обсязі виконані зобов’язання за договором № 23-а/11, в наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 4 610,21 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу у розмірі4 610,21 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також сплатити 3 % річних від простроченої суми.

Оскільки суд прийшов до висновку щодо наявності основного боргу у відповідача у розмірі 4 610,21 грн., вірне нарахування, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення індексу інфляції у розмір 714,82 грн. та 3 % річних у розмірі 61,76 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 516 438,42 грн., суд враховує наступне.

Положеннями статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Як убачається з пункту 6.3.. договору, сторони встановили відповідальність покупця щодо порушення строків оплати отриманої продукції у розмірі 5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки

Враховуючи ті обставини, що суд дійшов висновку про наявність основного боргу, вірне застосування позивачем норм діючого законодавства щодо застосування подвійної ставки НБУ, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 438,03 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до пункту 6.4. сторони визначили, що у разі порушення строків оплати більш ніж на 30 днів, покупець сплачує штраф у розмірі 20 % від вартості товару.

Оскільки суд дійшов висновку про порушення відповідачем строків сплати отриманого товару. Позовні вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 3 419,55 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у порядку передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статей 11, 509, 526, 625 Цивільного кодексу України, статей 174, 193, 230 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донспецпром» м.Донецьк, заявлені до Приватного підприємства «Промислово-комерційна фірма «Енергосервис» м.Шахтарськ, про стягнення суми основного боргу у розмірі у розмірі 4 610,21 грн. за договором поставки № 23-а/11 від 23.11.2007 р., індексу інфляції у розмірі 714,82 грн., 3 % річних у розмірі 61,76 грн., пені у розмірі 438,03 грн., штраф у розмірі 3 419,55 грн.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Промислово-комерційна фірма «Енергосервис» м.Шахтарськ (86200, Донецька обл.., м.Шахтарськ, м-н 50 років СРСР, 4/6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донспецпром» м.Донецьк ( 83087, м.Донецьк, вул..Калініна, 51, р/р 3854 в філії Головного управління Промінвестбанку в Донецькій обл..,, МФО 334635, ) суму основного боргу у розмірі у розмірі 4 610,21 грн. за договором поставки № 23-а/11 від 23.11.2007 р., індекс інфляції у розмірі 714,82 грн., 3 % річних у розмірі 61,76 грн., пеню у розмірі 438,03 грн., штраф у розмірі 3 419,55 грн., державне мито у розмірі 92,44 грн., витрати за забезпечення інформаційно-технічного процесу у розмірі 22,87 грн.

Видати наказ після вступу рішення у законну силу.

Суддя

Пом. с.: Ярош В.В.

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.,

Тел.305-75-46