ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008 р.

№ 2-10/15620-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г.

Швеця В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Колективного рибальського господарства "Луч"

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2008 року

у справі

№ 2-10/15620-2007

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Колективного рибальського господарства "Луч"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Іфігенія"

про

визнання третейської угоди недійсною

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги, проте їх представники в судове засідання не з’явилися.

ВСТАНОВИВ:

У жовтня 2007 року Колективне рибальське господарство "Луч" звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до ТОВ "Іфігенія" про визнання третейської угоди від 23.12.04 по договору підряду від 01.07.03 недійсною.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 04.12.07 (суддя Тітков С.Я.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2008 року (колегією суддів у складі: Антонової І.В. - головуючого, Дугаренко О.В., Ткаченка М.І.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані посиланнями на статті 1, 14, 18 Закону України "Про третейські суди", в силу яких сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів, при цьому третейські судді не є представниками сторін, у зв'язку з чим, законодавчо продекларовано загальний принцип правосуддя щодо об'єктивності третейських суддів та їх незаінтересованості в результатах розгляду справи.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями, Колективне рибальське господарство "Луч" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду АР Крим від 04.12.07 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.02.08 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Колективного рибальського господарства "Луч" в повному обсязі, мотивуючи касаційну скаргу доводами щодо порушення судами попередніх інстанцій приписів статей 12, 18 Закону України "Про третейські суди".

У відзиві до касаційної скарги ТОВ "Іфігенія" вказало на законність прийнятих у справі судових рішень, у зв'язку з чим просить залишити оскаржувані рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача Швеця В.О., розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2003 року між КРГ "ЛУЧ" та ТОВ "Іфігенія" було укладено договір підряду на виконання робіт по здійсненню капітального ремонту. Розділом 11 вказаного договору сторони передбачили, що будь-які спори, що можуть виникнути з договору або у зв'зку з ним підлягають вирішенню в третейському суді, що існує при юридичній фірмі "Белый левъ де-юре". На виконання зазначеного, 23.12.04 між сторонами укладено угоду про передачу спору за договором підряду від 01.07.03 на розгляд третейського суду у складі третейських суддів: Мельникова О.П., Хлипенка О.Д. і Жигаловського Л.К.

Підставою для звернення Колективного рибальського господарства "Луч" з позовом до суду слугувало те, що Жигаловський Л.К. як один із третейських суддів, на момент підписання між сторонами договору підряду від 01 липня 2003 року та третейської угоди від 23.12.04 виступав представником Колективного рибальського господарства "ЛУЧ" згідно контракту від 01.09.98, що свідчить про його зацікавленість в результаті вирішення спору.

Предметом позову в зазначеній справі є вимога Колективного рибальського господарства "ЛУЧ" про визнання недійсною третейської угоди від 23 грудня 2004 року щодо передачі спору за договором підряду від 01.07.03, укладеного між КРГ "ЛУЧ" і ТОВ "Іфігенія" на вирішення третейського суду при юридичній фірмі "Белый левъ де-юре".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про третейські суди" третейська угода - це угода про передачу спору на вирішення третейським судом. Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ст. 12 Закону). Статтею 14 вказаного Закону передбачено право сторін вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про третейські суди" третейські судді не є представниками сторін. Третейським суддею може бути призначена чи обрана особа, яка прямо чи опосередковано незаінтересована в результаті вирішення спору, а також має визнані сторонами знання, досвід, ділові та моральні якості, необхідні для вирішення спору.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 серпня 2006 року було розірвано контракт про надання юридичної допомоги, укладений між Жигаловським Л.К. та КРГ "ЛУЧ", що свідчить про те, що на момент розгляду третейським судом справи за позовом ТОВ "Іфігенія" до Колективного рибальського господарства "Луч" про стягнення 94373,00 грн. Жигаловський Л.К. вже не перебував у трудових відносинах з позивачем.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Колективного рибальського господарства "Луч", суди попередніх інстанцій вказали на їх необґрунтованість, з огляду на те, що в силу положень статті 18 Закону України "Про третейські суди" наявність сумнівів щодо упередженості третейського судді у розгляді справи є підставою для заявлення відводу такому судді, чого як вбачається з матеріалів справи позивачем зроблено не було.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій та вважає, що приймаючи оскаржувані рішення у справі, суди дали вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної інстанції.

Посилання скаржника на неправильне застосування норм статей статті статей 12, 18 Закону України "Про третейські суди" відхиляються як такі, що не ґрунтуються на правильному розумінні зазначених норм права. Інші ж доводи відповідача, що містяться в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова Севастопольського апеляційного господарського суду є законною та обґрунтованою, а тому не вбачається підстав для її зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Колективного рибальського господарства "Луч" залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2008 року - без змін.

2. Справу № 2-10/15620-2007 скерувати до Господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий суддя: Добролюбова Т.В.

Судді:            Гоголь Т.Г.

Швець В.О.