ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.10.08р.

Справа № 20/185-08

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область

до Відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрейдінг систем", м.Дніпропетровськ

Відповідача 2: Відкритого акціонерного товариства "Ясиновський коксохімічний завод", м.Макіївка, Донецька область

про стягнення 18 157 грн. 17 коп.

Суддя Пархоменко Н.В.

Представники:

Від позивача: Аржанухін В.Л., довіреність №87-4016 від 14.12.2007р.

Від відповідача 1: Сакало А.А., довіреність №01/07-06 від 01.08.2006р.

Від відповідача 2: Назаренко О.В., юрисконсульт, доручення №8674/01 від 15.09.2008р.

Савенкова М.А., юрисконсульт, доручення №10060/01 від 06.12.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з належного відповідача суму вартості вагової недостачі коксової продукції у розмірі 18 157 грн. 17 коп. та судові витрати.

02.10.2008р. відповідачі 1,2 надали відзиви на позов.

Відповідач-1 у відзиві вх.17449 від 02.10.2008року позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволені позову позивачу з наступних підстав: 1) відповідно вимогам договору №31-05/05-01/1998 від 21.06.2005р. та актів №3937/1, №3938/1 від 02.10.2005, №3937/2, №3938/2 від 03.10.2005р. причиною недостачі поставленого коксу є невірне визначення кількості вантажу грузовідправником. Відповідач-1 не являється грузовідправником, а відповідно і особою, відповідальною за достовірність даних, записаних в накладних. Таким чином, відповідач-1 не являється учасником в спірних відносинах, які випливають із договору, стосовно недостачі продукції, тому відповідач-1 вважає, що він не може бути належним відповідачем по даному позову; 2) під час приймання товару у грузовідправника позивач порушив п. 14 інструкції „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості” П-6, відповідно вимогам договору №31-05/05-01/1998 від 21.06.2005р. приймання продукції по кількості повинно виконуватися згідно з вимогами інструкції „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості” П-6, який вимагає обов’язкового зваження тари (вагону) після відвантаження товару, а саме зазначено „Визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари із ваги брутто по даним, зазначеним в супровідних та транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто та ваги тари не допускається”, чого не виконав позивач; 3) вважає, що посвідчення №3937/2 на ім’я Наумовця Анатолія Васильовича являється не дійсним, оскільки не відповідає вимогам п. 21 вищезгаданої Інструції.

Відповідач-2 у відзиві позовні вимоги не визнає в обґрунтування своїх заперечень посилається на ті підстави що : 1) відповідач-2 виконав свої зобов’язання перед позивач належним чином відповідно договору купівлі-продажу № 2320дс від 22.12.2003р. та відповідно до додаткової угоди до договору передача продукції від відповідача до позивача відбувалася на умовах FCA станція Кринична Донецької залізничної колії (Інкотермс 2000р.), відповідно Розділу А.5. „Перехід ризиків” Інкотермс 2000р., продавець (відповідач) з урахуванням умов ст. Б.5. несе всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту його поставки у відповідності зі ст. А.4, тобто до моменту передачі товару перевізнику, таким чином, відповідач-2 вважає, що виконав свої зобов’язання перед позивачем і не може бути відповідальним за недостачу вантажу; 2) вважає, що позивач грубо порушив правила приймання продукції, передбачені Інструкцією „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості” П-6, а саме п. 14 Інструкції та п.п. „с” п. 25 Інструкції –в акті №3938/2 від 03.10.2005р. не зазначена ціна недостачі продукції. Відповідно п. 11 вищезгаданого акта зазначено, що загальна кількість та ціна недостачі буде визначена при надходженні рахунка, наявність акта приймання фактичної кількості отриманої продукції не звільняє одержувача від обов’язку складання акту приймання продукції після одержання рахунку-фактури. Позивач дані умови не виконав.

Відповідач –2 вважає, що позивачем не доведений факт недостачі по спірним відправкам, оскільки відповідно п. 4.3. ГОСТа 322-12-2-94 передбачено, що відбір проб коксу у споживача повинен виконуватися відповідно ГОСТа -23083 в момент розвантаження коксу із вагонів. Показник масової долі загальної вологості використовують для визначення сухої маси поставленої партії. У випадку виявлення недостачі продукції, споживач повинен виконати контрольну перевірку масової долі загальної вологості продукції, розрахувати масу сухої речовини та надати розрахунок недостачі продукції, чого позивач не виконав. У зв’язку з цим, відповідач -2 вважає, що факт недостачі не доведений.

Відповідач-2 також вважає, що факс на який посилається позивач, не може бути доказом виклику представника грузовідправника, оскільки виклик представника по факсу не передбачений Інструкцією №П-6. Крім того, відповідач-2 стверджує, що він даний факс не одержував;

4) відповідач-2 також зазначає, що завантаження коксу в спірні вагони виконувалася ВАТ „Ясиновський коксохімічний завод” у відповідності з вимогами ст. 37 Статуту залізниці України, Правил перевезення вантажів, Розділу 2 Технічних умов завантаження і кріплення вантажу з повним використанням об’єму кузова. Виконання вимог завантаження підтверджуються ст. Кринична Донецької з.к., в накладних №№ 52283288, 52283287, 52283301, 52283290, що є підставою для приймання вантажу для перевезення. Але, відповідно п.9 акту №338/2 від 03.10.2005р. вагони були завантажені не повністю.

14.10.2008р. позивач надав пояснення відповідно дати затвердження акту про приймання продукції по кількості № 3938/2 Позивач стверджує, що в одному із трьох актів помилково була зазначена дата 04.10.2008р., замість 04.10.2005р. , копія якого була направлена відповідачу-2. В судовому засіданні від 02.10.08р. представниками позивача та відповідача -1 були надані оригінали даного акту, де зазначена дата 2005р. як і в інших 2-х. Таким чином, позивач вважає, що акт був виконаний у відповідності з вимогами п. 25 Інструкції П-6.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов.

Представники відповідача –1 та відповідача -2 позовні вимоги не визнають та просять відмовити позивачу в задоволені позову.

За згодою представників сторін у судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

Встановив :

Відповідно до умов договору № 31-05/05-01/1998 від 21.06.2005 року , укладеного між корпорацією ВАТ „Нікопольський завод феросплавів” та ТОВ "Інтертрейдінг систем" (відповідач-1), від вантажовідправника ВАТ „Ясиновський коксохімічний завод" (відповідач-2) на адресу позивача 02.10.2005р. надійшло 42 вагони коксової продукції, що підтверджується залізничними накладними №№ 52283290, 52283301, 52283287 (акт №3938) та № 52283288 (акт №3937).

Пунктом 4.1 договору сторони передбачили здійснення приймання продукції по кількості у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженою Держарбітражем при Раді Міністрів СРСР № П-6 від 15.06.1965р. із змінами та доповненнями від 14.11.1974р. (далі Інструкція П-6).

Сторонами узгоджено , що у випадку виявлення нестачі товару при прийманні його вантажоотримувачем (позивачем по справі) виклик представників продавця (відповідача -1 по справі) та вантажовідправника (відповідача –2 по справі) є обов’язковим.

Із матеріалів справи вбачається , що вантаж прибув по накладній у справному вагоні , без ознак втрати , розкрадання і виданий залізницею в порядку статті 52 статуту залізниць України без перевірки.

Позивачем повністю сплачено отриману продукцію у сумі - 3700000, 00грн.

При прийманні вантажу за кількістю позивачем виявлена недостача у 36-ти вагонах загальною кількістю 16,98 тн.

За результатом приймання вантажу комісією по прийманню продукції по кількості були складені акти №3937/1 та №3938/1 від 02.10.2005р. №3937/2 та № 33938/2 від 03.10.2005р.

За висновками комісії по прийманню вантажу по кількості причиною виявленої недостачі є неправильне зазначення вантажовідправником маси вантажу у залізничних накладних.

З урахуванням норми природної втрати і граничної погрішності показань вагів (1% маси нетто у вагоні) нестача у 36 вагонах загальною кількістю 16,98 тн. по актам №3937 на суму 9800,99 грн. та №3938 у сумі 8356,18 грн.з урахуванням ПДВ та залізничного тарифу.

Вина відповідача -1 у недостачі вантажу відсутня оскільки він не є вантажовідправником вантажу.

Вимоги до відповідача -2 також задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Суд вважає що акти приймання продукції №3937/1 та №3938/1 від 02.10.2005р. №3937/2 та № 33938/2 від 03.10.2005р. не можуть служити доказом наявності нестачі продукції , оскільки прийомку продукції позивачем здійснено з порушенням вимог як Інструкції №П-6 так і ДСТУ 322-12-2-94.

Пунктом 14 Інструкції встановлено порядок перевірки ваги нетто, згідно якого, при неможливості переваження продукції без тари визначення ваги нетто , здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з під продукції. Результати перевірки оформлюються актами. Визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари і ваги брутто за даними, зазначеними в транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не дозволяється.

Докази визначення позивачем ваги нетто вантажу у відповідності з вимогами Інструкції П-6 суду не надано. З акту приймання продукції не вбачається, що позивач визначив вагу нетто вантажу зазначеним в Інструкції способом.

Відповідно п. 4.3. ДСТУ 322-12-2-94 передбачено, що відбір проб коксу у споживача повинен виконуватися відповідно ДСТУ -23083 в момент розвантаження коксу із вагонів. Показник масової долі загальної вологості використовують для визначення сухої маси поставленої партії. У випадку виявлення недостачі продукції, споживач повинен виконати контрольну перевірку масової долі загальної вологості коксопродукції, розрахувати масу сухої речовини та надати розрахунок недостачі продукції, чого позивач не виконав.

Посилання позивача на ДСТУ 322-12-2-94 „Правила приймання”, яким встановлений порядок визначення маси нетто по різниці маси навантаженого состава (брутто ) і маси порожніх вагонів (тари) , зазначеній на їх трафаретах, та на 3 ,4 вказаного ДСТУ , за яким допускається використовувати для визначення сухої маси надійшовшої партії коксу масову долю загальної вологи, визначену у постачальника і вказану в документі якості , суд не приймає з наступних підстав.

Пунктом 4.3. ДСТУ 322-12-2-94 передбачено , що відбір проб коксу у споживача повинен здійснюватися за ДСТУ 23083 в момент розвантаження коксу з вагонів.

Показник масової долі загальної вологи, що встановлений споживачем, використовують для визначення сухої маси при надходженні партії коксу.

Неконтрольне переваження маси партії коксу, що надходить до споживача ( в перерахунку на суху речовини)наведена в додатку а до ДСТУ 322-12-2-94 , згідно якого масу коксу (нетто) визначають за різницею маси завантаженого составу (брутто) визначеної зважуванням у споживача, та маси порожніх вагонів-тари, вказаної на їх трафаретах. Для визначення масової долі загальної вологи у коксі від надходження партії відбирають та готують пробу за ДСТУ 22083.

Пунктом А.3 додатку А до ДСТУ 322-12-2-94 наведена формула , за якою розраховується маса сухої речовини надходження партії, пунктом А.5-формула, за якою визначається величина розхожості маси сухої речовини коксу , розрахованої а документом про якість та результату контрольної перевірки її у споживача.

Пунктом 4.3 ДСТУ 322-12-2-94 також передбачено, що допускається використовувати для визначення сухої маси партії коксу , що надійшла, масову долю загальної вологи, визначеною у постачальника та вказану в документі о якості.

Тобто , посилаючись на п. 4.3. ДСТУ 322-12-2-94, у випадку виявлення недостачі споживач повинен був здійснити контрольну перевірку масової долі загальної вологи коксу, розрахувати масу сухої речовини або надати обґрунтований розрахунок недостачі продукції у кожному вагоні.

Докази проведення такої перевірки, а також належного розрахунку недостачі кожної партії спірної продукції, відповідних сертифікатів її якості, позивачем не надано.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимог, п. 4.2. договору № 31-05/05-01/1998 від 21.06.2005 року, п.17 Інструкції П-6 якими передбачено обов'язковий виклик представників відповідачів, позивач не викликав належним чином представників відповідача-2 для участі у прийманні продукції за кількістю. Надані позивачем копії факсограм не можуть бути належним доказом, оскільки відсутні докази їх отримання представниками відповідачів, та і представники відповідача-2 заперечують отримання факсограм.

Відповідно до п.21 Інструкції П-6 посвідчення на представника громадськості повинно видаватись на право участі у прийомці конкретної партії продукції, тоді як у посвідченні № 3938/1 від 30.09.2005р. не зазначена конкретна партія продукції на приймання якої був уповноважений представник громадськості Величко С.С..

З огляду на викладене позивачем не доведені підстави на які він посилається отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача .

Керуючись статтями 49, 82-84 , 116 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Н.В. Пархоменко

Дата підписання рішення

17.11.2008р.