ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

28.02.2008р.                                                                                Справа №16/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вогник", пров. Г.Бресту, 38,Кременчук,Полтавська область,39600

до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, площа Перемоги, 2,Кременчук,Кременчук, місто, Полтавська область,39600

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

-Кременчуцьке міське управління земельних ресурсів (м. Кременчук, вул. Пролетарська, 12);

-Управління містобудування та архітектури м. Кременчука (м. Кременчук, площа Перемоги, 2).

про визначення права власності на самочинно збудоване нерухоме майно

Суддя Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача: Голуб Ю.О., Дружнєв А.І.

від відповідача: Міщенко М.В.

від третіх осіб: не було (повідомлені належним чином)

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява про визнання права власності на самочинне будівництво та зобов'язання відповідача прийняти рішення про виділення земельної ділянки під самочинно збудовану залу.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на той факт, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідачем земельна ділянка під самочинно збудоване майно не виділялась, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Треті особи представників в судове засідання не направили, причин неявки не повідомили.

Від Управління містобудування та архітектури м. Кременчука надійшла заява про відсутність заперечень стосовно задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Згідно договору №20 купівлі-продажу державного майна на аукціоні від 30 листопада 1995 року , укладеного між Фондом державного майна України в М.Кременчуці та товариством покупців - членів трудового колективу державного комунального підприємства кафе "Вогник" , останніми було придбано у власність державне комунальне майно та приміщення державного комунального підприємства кафе "Вогник " , загальною площею 156,4 кв.м. , яке знаходиться за адресою М.Кременчук , пров.Героїв Бресту , 38 .

Згідно наказу начальника представництва Фонду державного майна України в М.Кременчуці від 26.01.96 року № 19/1 товариству покупців було видано свідоцтво про власність №22 на вищевказане майно .

Загальними зборами засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Вогник" був затверджений його Статут , який був зареєстрований у виконкомі Кременчуцької міськради 05.12.2006 року .

В 2007 році позивач самовільно , без відповідних дозволів та виділення землі під забудову, добудував до кафе "Вогник" прибудову-залу площею 68,2 кв.м., на яку просить суд визнати право власності та зобов'язати відповідача прийняти рішення про виділення земельної ділянки під самочинно збудовану залу.

Суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно статті 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частина 1,2 ст. 376 ЦК України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до п. 3,5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст.93 Земельного кодексу України).

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18 Закону України “Про оренду землі”)

Згідно статті 20 Закону України “Про оренду землі” державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Стаття 2 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України , Цивільним кодексом України , цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.24 ЗУ «Про планування та забудову територій»фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів місцевих ради дозвіл на будівництво. Дозвіл на будівництво видається на підставі комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва містобудівній документації, державним будівельним нормам, місцевим правилам забудови. Після отримання дозволу на будівництво, замовник звертається до ДАБК для отримання дозволу на проведення будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт (ст.29 вище зазначеного закону) - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земельних робіт.

Завершені будівництвом будинки і споруди житлово-громадського та виробничого призначення мають бути введені в експлуатацію згідно законів України «Про основи містобудування», «Про планування та забудову територій». Порядок прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів містобудування затверджено рішенням Державного комітету України з будівництва та архітектури від 3.10.2002р. №6.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не було отримано відповідних дозволів для здійснення будівництва, а також земельна ділянка під забудову не виділялась і відповідач заперечує проти цього.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на самочинне будівництво.

Що ж стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти рішення про виділення земельної ділянки під самочинно збудовану залу, то в цій частині суд припиняє провадження у справі, оскільки дані вимоги повинні розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі зазначені у цій статті справи, крім, зокрема, інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В зв'язку з припиненням провадження на підставі п.1 ст. 80 ГПК України державне мито в сумі 85 грн. підлягає поверненню з бюджету на підставі п.3 ст. 8 Декрету КМУ "Про державне мито".

Враховуючи викладене, матеріали справи та керуючись ст.ст. 33,43,49, п.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на самочинне будівництво.

2. В частині позовних вимог про зобов'язання виконавчого комітету Кременчуцької міської ради прийняти рішення про виділення земельної ділянки під самочинно збудовану залу припинити провадження у справі.

3. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Вогник" ( пров. Г.Бресту, 38,Кременчук,Полтавська область,39600, ) 85 грн. державного мита.

СУДДЯ                                                                      Тимощенко О.М.