ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/216

04.06.08

За позовом Державного підприємства "Залучанський спиртовий завод"

До            Антимонопольного комітету України

Про                      визнання недійсним рішення № 745-р від 20.12.2007 у справі № 23-26.13/5-07

Суддя ?Хрипун О.О.

Представники сторін:

Від позивача Гребенюк В.В. –предст.

Від відповідача Федосієнко М.М. –голов.сп.відд.

Обставини справи:

16.04.2008 Державне підприємство "Залучанський спиртовий завод" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 745-р від 20.12.2007 в частині вчинення ДП "Залучанський спиртовий завод" поряд з іншими спиртовими заводами порушення, передбаченого п. 1 ст. 50 та частин 1, 3 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб’єктів господарювання, які призвели до обмеження конкуренції на ринку спирту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірне рішення прийняте незаконно та підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права при його прийнятті (ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Позивачем також заявлено клопотання про відновлення строку на подання позовної заяви, оскільки 26.03.2008 ухвалою Господарського суду міста Києва повернуто позовну заяву, подану ДП "Залучанський спиртовий завод" 13.03.2008, без розгляду на дооформлення.

Відповідач позовні вимоги заперечує повністю, стверджуючи, що відповідачем встановлено всі обставини, які входять до предмету доказування у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а відтак повністю доведене на підставі аналізу ситуації на ринку вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, передбаченого п. 1 ст. 50 і ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2007 Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення № 745-р у справі №23-26.13/5-07 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким було визнано, що ДП "Залучанський спиртовий завод" поряд з іншими спиртовими заводами вчинив порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 і частинами першою та третьою статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб’єктів господарювання, які призвели до обмеження конкуренції на ринку спирту. На підставі абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" на ДП "Залучанський спиртовий завод" був накладений штраф в розмірі 70 000 грн. Зобов’язано ДП "Залучанський спиртовий завод" поряд з іншими спиртовими заводами припинити порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 і частинами першою та третьою статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб’єктів господарювання, які призвели до обмеження конкуренції на ринку спирту.

Антимонопольним комітетом України при розгляді матеріалів справи № 23-26.13/5-07 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" імпорт, експорт або оптова торгівля спиртом етиловим і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим здійснюються за наявності ліцензій лише державними підприємствами (організаціями), спеціально уповноваженими на це Кабінетом Міністрів України, крім оптової торгівлі спиртом етиловим на медичні та ветеринарні цілі, яка може здійснюватися за наявності ліцензії закладами охорони здоров'я та підприємствами (організаціями) зооветеринарного постачання незалежно від форм власності. Кабінет Міністрів України веде реєстр зазначених закладів охорони здоров'я та підприємств зооветеринарного постачання.

Розпорядженнями від 20.05.1998 № 341-р та від 06.09.2005 № 390-р Кабінет Міністрів України уповноважив Київське обласне державне об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості здійснювати експорт та оптову реалізацію спирту етилового на внутрішньому ринку.

Об'єднання "Київспирт" укладає договір комісії на продаж спирту етилового з кожним спиртовим заводом. Відповідні договори комісії були укладені і між Київським обласним державним об’єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Київспирт", що має ліцензію на право оптової торгівлі спиртовим етиловим, та позивачем, за умовами яких "Київспирт" зобов’язався за дорученням позивача укласти від свого імені, але за рахунок позивача договір на поставку спирту на внутрішньому ринку на реалізацію спирту етилового.

У спірному рішенні Антимонопольного комітету України зазначено, що у ході проведення перевірки Київського обласного державного об’єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (надалі –об’єднання "Київспирт") були виявлені листи спиртових заводів до цього об’єднання щодо встановлення нових цін на спирт у ІV кварталі 2006 року. Аналіз листів показав, що переважна більшість спиртових заводів запропонували підвищити відпускні ціни на спирт та встановити їх на однаковому рівні залежно від марки: спирт етиловий "Люкс"- 46 грн./дал, спирт етиловий "Екстра"- 45 грн./дал, спирт етиловий "вищої очистки" 44 грн./дал для підприємств, які є платниками акцизного збору (виробникам лікеро-горілчаної продукції та підприємствам виноробної промисловості), спирт за однаковими відпускними цінами. При цьому, для споживачів не платників акцизного збору (на технічні та технологічні потреби, для виробництва медичних препаратів) ціни на спирт пропонувалися різні. Аналіз зазначених листів показав, що свої пропозиції з встановлення цін практично одночасно 20 та 21 вересня надіслали 27 спиртових заводів, у тому числі і ДП "Залучанський спиртовий завод".

У своїх листах усі спиртові заводи обґрунтовували необхідність підвищення відпускних цін на спирт етиловий наявністю об’єктивних на те причин, а саме, значним підвищенням витрат на основні складові собівартості спирту, такі як сировина, паливо, електроенергія та заробітна плата. У ході аналізу калькуляції собівартості продукції спиртових заводів Антимонопольним комітетом України встановлено, що питома вага кожної статті витрат (відповідно до Методичних рекомендацій) в структурі повної собівартості спирту становить:

- сировина та матеріали –49,19-65,11 відсотка;

- паливо –16,8-17,7 відсотка;

- електроенергія –1,2-1,5 відсотка;

- основна і додаткова заробітна плата виробничих робітників та відрахування на соцстрахування –3,4-4,0 відсотки;

- витрати на утримання та експлуатацію устаткування –0,54-12,1 відсотка;

- загальновиробничі та інші витрати –15,0-20,0 відсотків;

- адміністративні та інші витрати –3,4-9 відсотків;

- витрати на збут - 0,8-7,7 відсотка.

Таким чином, найбільшу питому вагу в структурі собівартості спирту у кожного спиртового заводу займає стаття витрат "сировина", яка становить близько 50% собівартості спирту. Спиртові заводи протягом 2006 року використовували 7 різних видів зернової сировини для виробництва спирту етилового, при цьому найбільша питома вага у загальному обсязі спожитої сировини припадає на кукурудзу –52,9% загального обсягу використання, жито –27,3% та пшеницю –15%. При цьому, питома вага певних видів сировини в обсягах споживання кожного спиртового заводу. Так, до прикладу у деяких державних підприємств більше 50% сировини становить жито, у інших понад 50% використаної у 2006 році сировини кукурудза, а державні підприємства, зокрема, Позивач використали в загальному обсязі спожитої у 2006 році сировини понад 30% пшениці. Спиртові заводи закуповували зазначену сировину за різними цінами залежно від виду, обсягів, якості та місця придбання, а саме на біржі або на елеваторах. Отже, оскільки спиртові заводи використовували для виробництва спиту різні види сировини, яка має різну вартість, різну питому вагу в загальному обсязі споживання сировини підприємствами та дає різний вихід спирту, то й відповідно значення показників у статті витрат "сировина" фактичних та планових калькуляцій собівартості спирту етилового не співпадає у жодного спиртового заводу.

При цьому Антимонопольний комітет України визнав, що у четвертому кварталі 2006 року дійсно були об’єктивні умови для підвищення цін на спирт, оскільки протягом 2006 року відбулось значне зростання закупівельних цін на зернові культури, поступово зростали закупівельні ціни на електроенергію, тричі підвищувався розмір мінімальної заробітної плати. Разом з тим, хоча ці обставини і є об’єктивними умовами для підвищення ціни на спирт, вони не призводять до однакової його собівартості, а тим більше до однакової відпускної ціни. Отже, встановлення кожним із 40 відповідачів однакових цін з цінами інших заводів на 3 види спирту не можна пояснити інакше, ніж їхньою узгодженою поведінкою.

Структура повної собівартості спирту включає в себе наступну питому вагу статей витрат: сировина та матеріали, паливо, електроенергія, основна і додаткова заробітна плата виробничих робітників та відрахування на соцстрахування; витрати на утримання та експлуатацію устаткування, загально виробничі та інші витрати, адміністративні витрати, витрати на збут.

З матеріалів справи вбачається, що у всіх спиртових заводів, що направляли листи з пропозиціями встановити однакові ціни у четвертому кварталі 2006 року на спирт етиловий "Люкс" та "Екстра", показники у статтях витрат "сировина" різні, оскільки кожен з заводів використовує для виготовлення спирту різний вид сировини та різною вартістю. Наприклад, середньозважена ціна на кукурудзу з 15 по 22.09.06р. для виробництва спирту на елеваторах складала 640 грн., на ячмінь –580 грн., на пшеницю –665 грн. Кожний з спиртових заводів, в тому числі ДП "Залучанський спиртовий завод", мав у 2006 році різний обсяг виробництва спирту, різну середню заробітну плату робітників, як у третьому кварталі 2006 року так і у четвертому кварталі 2006 року.

Відповідно до планової калькуляції ДП "Залучанський спиртовий завод" собівартості спирту етилового, повна собівартість спирту в третьому кварталі 2006 року у позивача складала 30,83 грн., а відпускна ціна –38,496 грн.; повна собівартість спирту в четвертому кварталі 2006 року –34,82 грн., а відпускна ціна –46,572 грн. Як вбачається з матеріалів справи, повна собівартість спирту у інших спиртових заводів також відрізняються один від одного, в тому числі від ДП "Залучанський спиртовий завод".

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2006 в об’єднанні "Київспирт" відбулась нарада з питань реалізації продукції в 4-му кварталі 2006 році на внутрішньому ринку України.

Відповідачем не заперечується факт відсутності директора ДП "Кобиловолоцький спиртовий завод" на вищезазначеній нараді. Проте подальші дії заводу, пов’язані з направленням листа від 20.09.2006 № 793, свідчать про узгоджену поведінку позивача з іншими спиртзаводами по встановленні ціни.

20.09.2006 та 21.09.2006 до об’єднання "Київспирт" звернулись з листами про встановлення цін на спирт "Люкс" - 46 грн., на спирт "Екстра" - 45 грн. 27 спиртових заводів: Бджільнянській, Бершадський, Мартинівський, Чечельницький, Липницький, Залучанський, Борокський, Сторонибабський, Суходільський, Вузлівський, Лопатинський, Рава-Руський, Зірненський, Дубов’язівський, Новосуханівський, Стецьківський, Бучацький, Кобиловолоцький, Козловський, Караванський, Іваньківський, Косарський, Вашківський, Карапчівський, Ковальовський, Холминський та Чемерський.

20.09.2006 ДП "Залучанський спиртовий завод" направило на адресу об’єднання "Київспирт" лист № 793, в якому запропоновувало наступні відпускні ціни на реалізацію спирту: "Люкс" –46 грн. з ПДВ, "Екстра" - 45 грн. з ПДВ, в/0 –44 грн. з ПДВ.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями визнаються узгоджені дії, які стосуються встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів та суттєвого обмеження конкурентоспроможності інших суб’єктів господарювання на ринку без об’єктивно виправданих на те причин. Антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб’єктами господарювання схожих дій на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об’єктивних причин для вчинення таких дій.

З матеріалів справи вбачається, що ДП "Залучанський спиртовий завод" разом з іншими 40 спиртовими заводами вчинили схожі дії на загальнодержавному ринку спирту етилового ректифікованого, які полягали у пропонуванні та встановленні однакових цін на ІV квартал 2006 року на спирт "Екстра" та спирт "Люкс". При цьому, аналіз ситуації на даному ринку спирту етилового ректифікованого, проведений Антимонопольним комітетом України, спростовує наявність об’єктивних причин для одночасного пропонування та встановлення ДП "Залучанський спиртовий завод" разом з іншими 40 спиртовими заводами однакових цін на спирт "Екстра" та спирт "Люкс", оскільки показники, які являються складовими ціни зазначених спиртів, та строки виникнення цих показників у всіх цих спиртових заводів є різними.

Судом враховується, що встановлення ДП "Залучанський спиртовий завод" разом з іншими 40 спиртовими заводами одночасно однакових цін на спирт "Екстра" та спирт "Люкс" могло призвести та призвело до усунення та обмеження конкуренції на загальнодержавному ринку спирту етилового ректифікованого, отже вказані дії позивача є антиконкурентними узгодженими діями.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

Згідно з ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання за порушення, передбачені ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Судом вважаються помилковими твердження позивача про відсутність у Антимонопольного комітету України підстав для проведення перевірки ДП "Залучанський спиртовий завод" на предмет порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки перевірка проводилася за заявами ЗАТ "Оболонь" та Асоціації "Спілка оптовиків і виробників алкоголю та тютюнових виробів" відповідно до наказу голови Антимонопольного комітету України.

Підстави для початку розгляду справи визначені ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:

заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Надані сторонами докази свідчать, що спірне рішення було прийняте відповідачем в межах наданої йому компетенції та відповідно до норм чинного законодавства України.

Судом також приймається до уваги, що позивачем пропущено строк на оскарження рішення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідні строки є присікальними, і визначені згідно зі статтею 223 Господарського кодексу України строки реалізації господарсько-правової відповідальності на відповідні правовідносини не поширюються. Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 13.04.2007 № 01-8/229 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" та в оглядовому листі Вищого господарського суду України від 21.08.2007 № 01-8/741 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних із застосуванням конкурентного законодавства".

З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що рішення Антимонопольного комітету України № 745-р від 20.12.2007 у справі № 23-26.13/5-07 позивачем отримано 15.01.2008.

Таким чином, позивач пропустив двомісячний строк для оскарження рішення Антимонопольного комітету України № 745-р від 20.12.2007 у справі № 23-26.13/5-07, подавши 16.04.2008 позовну заяву до Господарського суду міста Києва і пропущений строк не може бути відновлено за клопотанням сторони.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.4, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                                  О.О.Хрипун

Дата підписання рішення: 05.06.2008