СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.08
Справа № 13/53пн.

За позовом Стаханово-Алчевської
міжрайонної природоохоронної прокуратури м. Стаханов, в інтересах держави в
особі Алчевської міської ради м. Алчевськ

до приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Алчевськ

про зобов'язання оформити
правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Савенко
В.Ю.  Ногіна О.М. посвідчення № 306 від
04.07.07 р.

Від позивача

Скорик О.О. дов. № 1/с-572 від
20.03.08

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
прокурор звернувся з позовом в якому просить суд зобов'язати відповідача
оформити правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 під будівлею кулінарного цеху.

Прокурор та позивач позов підтримали.

Учасників судового процесу було
належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського  процесуального кодексу України створені всі
необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності
учасників процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не
прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття повторно у судове
засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце
проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки до повноважень господарських
суддів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих
чи інших процесуальних дій.

Тому направлення кореспонденції на
адресу відповідача відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи є
належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що відповідачу на праві приватної власності належить об'єкт нерухомості -20/100
частки цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_2, що підтверджується договором
купівлі-продажу частки цілісного комплексу від 31 серпня 2001 року.

Право користування земельною ділянкою
для розміщення об'єкту нерухомості по АДРЕСА_1 відповідач не оформила, що
підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від
28.11.2007 р. 14.01.2008 р., 15.02.2008 р., складеними Управлінням з контролю
за використанням та охороною земель у Луганській області.

Як вбачається з листа Головного
управління міського господарства та інвестицій Алчевської міської ради від
08.07.05 р. № 1560 адресованим відповідачу, оформити право користування
земельною ділянкою є неможливим, оскільки відповідачу належить лише 20/100
частини майна.

Прокурор звернувся з позовом в якому
просить суд зобов'язати відповідача оформити правовстановлюючі документи на
користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 під будівлею кулінарного цеху.

Зазначені вимоги прокурор та позивач
обґрунтовують посилаючись зокрема на те, що відповідно до ст. 125 Земельного
кодексу України користування земельною ділянкою можливо лише після одержання
власником або користувачем земельною ділянкою документа, що посвідчує право
власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної
реєстрації. В наслідок того, що відповідач не звертався з заявою про надання
йому в оренду спірної земельної ділянки, рішення позивачем про надання
земельної ділянки відповідачу не приймалося, договір оренди укладений не був, в
наслідок чого  відповідач використовує
земельну ділянку без оформлення правовстановлюючих документів.

Відповідач заперечень проти позову,
або доказів оформлення правовстановлюючих документів на землю не надав.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Заявником не надано суду належних
доказів розташування належного відповідачу майна за адресою АДРЕСА_1, з наданих
правовстановлюючих документів відповідач є власником частин цілісного майнового
комплексу за адресою АДРЕСА_2

Заявник не визначив, які саме
правовстановлюючі документи на його думку зобов'язаний оформити відповідач: чи
на право власності на земельну ділянку, чи на право оренди земельної ділянки,
оскільки відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України відповідач може
набути  як право власності так і право
користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 126 Земельного
кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним
актом, право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно
до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких
ніхто не може бути примушений робити те, що
не передбачено  законодавством.

Заявником не надано суду доказів
наявності у відповідача -фізичної особи підприємця повноважень щодо оформлення
державного акту на право власності на землю, або договору оренди землі.

За таких обставин заявником невірно
обраний спосіб захисту порушеного права.

З врахуванням викладеного в
задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат
не вирішується оскільки заявник звільнений від їх сплати.

Керуючись ст. 44,49, 82-85  Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

За згодою сторін у судовому засіданні
була проголошена лише вступна та резолютивна частина рішення

Суддя
Б.В. Яресько

Дата підписання повного тексту
рішення

09.06.2008
р.