ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.05.08
р.
Справа № 43/33

Господарський
суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Башевій В.О.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу:

за
позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Словбудсервіс”, м. Слов'янськ

до
відповідача 1: Територіального управління Державної судової адміністрації в
Донецькій області, м. Донецьк

до
відповідача 2: ОСОБА_1м. Слов'янськ

про
стягнення заборгованості у сумі - 88 306, 00 грн., розміру збільшення суми
боргу з урахуванням індексу інфляції у сумі - 51 272 грн., розміру 3% річних від
суми заборгованості у сумі - 10 574 грн., всього - 150 152 грн.

В
судовому засіданні брали участь:

Представники
сторін:

від
позивача: Язепова В.Я. за дов. б/н від 05.01.2007р., Каюн О.А. за дов. б/н від
15.05.2008р.

від
відповідача 1: не з'явився.

від
відповідача 2: не з'явився.

СУТЬ
СПРАВИ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю “Словбудсервіс”, м. Слов'янськ, позивач, звернувся
до господарського суду з позовом до відповідача 1, Територіального управління
Державної судової адміністрації в Донецькій області, м. Донецьк та відповідача
2, громадянки України ОСОБА_1м. Слов'янськ, про стягнення заборгованості у сумі
- 88 306, 00 грн., розміру збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції
у сумі - 51 272 грн., розміру 3% річних від суми заборгованості у сумі - 10 574
грн., всього - 150 152 грн.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов
договору підряду, вимог цивільного та господарського законодавства.

У
судовому засіданні були досліджені наступні докази: договори №1 від
08.01.2004р., №18 від 12.01.2004р., №23 від 15.01.2004р., контракт №5 від
05.02.2004р., дефектний акт від 08.01.2004р., акт прийомки виконаних робіт за
березень 2004р., акт прийомки виконаних підрядних робіт за березень 2004р.,
довідки про вартість виконаних підрядних робіт за березень 2004р., платіжні
доручення та виписки банку, розрахунок суми позову.

Як на
правові підстави заявленого позову позивач посилається на ст.526 ЦК України,
ст.ст.216, 218, 220, 222, 223, 230, 231, 530 ГК України, а також на
п.п.4.2.договору №1 від 08.01.2004р., згідно якого Слов'янський районний суд,
як замовник, був зобов'язаний щомісячно здійснювати оплату за виконані роботи
згідно актів прийомки-сдачі робіт, підписаних уповноваженим представником
замовника, перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника
не пізніше 5 днів з моменту підписання цих актів.

На
думку позивача, Слов'янський районний суд свої зобов'язання за договором не
виконав, зокрема, за ремонт приміщень сплатив лише частину грошових коштів, які
були узгоджені сторонами по договору за виконані ремонтні роботи. Таким чином
склалася заборгованість у розмірі 88 306, 00 грн. В підтвердження своїх доводів
позивач, посилається на акти прийомки-сдачі виконаних робіт, котрі підписані
обома сторонами за договором, довідки про вартість виконаних робіт та платіжні
доручення, якими було перераховано грошові кошти за надані ремонтні роботи.

Позивач
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача
суму заборгованості, 3% річних, інфляційні втрати в наслідок прострочення
сплати та пеню згідно з позовною заявою.

Представник
відповідач 1 у судове засідання не з'явився.

Разом
з тим, Територіальним управлінням державної судової адміністрації в Донецькій
області, через канцелярію суду 15.05.2008р. було надано заперечення на позовну
заяву №07/1816вих., в яких останнє повністю заперечує проти позовних вимог.

Заперечення
мотивовані тим, що договір підряду №1 від 08.01.2004р. між ТОВ “Словбудсервіс”
та територіальним управлінням державної судової адміністрації в Донецькій
області не укладався. Таким чином вимоги заявлені позивачем до ТУ ДСА в
Донецькій області, суперечать нормі, закріпленій у частині 2 статті 11
Цивільного кодексу України, згідно з якою підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків є договір.

Одночасно,
у своїх запереченнях відповідач 2 заявив клопотання, в якому просить суд
провести судове засідання без участі його представника.

Зазначений
відзив підписаний представником відповідача за дорученням №07/517вих. від
14.02.2008р. Іваненко М.О. Повноваження представника, щодо підписання та
подання позову, судом перевірено.

Відповідач
2 у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання був належним чином
повідомлений, що підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалі від 29.04.2008р.

Проте
громадянка України ОСОБА_1право на подання відзиву не використала і її
представники в судове засідання не з'явилися. Причин нез'явлення остання не
пояснила та витребуваних господарським судом документів, необхідних для
вирішення спору не надала.

Згідно
із ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за
наявними в ній матеріалами.

Перед
початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з
правами та обов'язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім
цього, позивачу у судовому засіданні роз'яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом,
відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

У
відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом
та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно
ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у
господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом.

Відповідно
до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Ст.33
Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно
до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08
січня 2004р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Словбудсервіс” -
позивачем та Слов'янським районним судом, в особі ОСОБА_1був укладений договір
№1.

Пунктом
1.1. договору підрядник (позивач) узяв на себе зобов'язання виконати для
Слов'янського районного суду ремонт приміщень, по вул. Добровольського        м. Слов'янськ.

В
свою чергу, п.4.2 договору Слов'янський районний суд (замовник) зобов'язався
щомісячно здійснювати оплату за виконані роботи згідно актів прийомки-сдачі
робіт (довідки Ф-2, Ф-3), підписаних уповноваженим представником замовника,
перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника не пізніше
п'яти днів з моменту підписання цих актів.

За
результатами розгляду матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача у частині солідарного стягнення суми заборгованості, 3% річних,
інфляційних втрат в наслідок прострочення сплати та пені з Територіального
управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, м. Донецьк,
підлягають залишенню без задоволення за недоведеністю з наступних підстав.

За
приписами статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків є цивільні права та обов'язки, які виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори
та інші правочини.

Цивільний
кодекс України дає таке визначення договору - це є домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею
13 цього кодексу передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих
їй договором або актами цивільного законодавства.

Окрім
того, ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних
обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які  встановлені договором або актом цивільного
законодавства.

Аналогічні
положення щодо виконання зобов'язань містить Господарський кодекс України. У
відповідності до ст.179 ГК України майново-господарські  зобов'язання, які виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами
- юридичними особами на підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними зобов'язаннями. При укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли
сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Разом
з тим, статтею 837 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором
підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну
роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Одночасно,
договір №1 від 08.01.2004р., на який посилається позивач в обґрунтування своїх
позовних вимог до відповідача 1 - Територіального управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області, м. Донецьк та до відповідача 2 - громадянки
України ОСОБА_1м. Слов'янськ про солідарне стягнення з останніх заборгованості
у сумі - 88 306, 00 грн., розміру збільшення суми боргу з урахуванням індексу
інфляції у сумі - 51 272 грн., розміру 3% річних від суми заборгованості у сумі
- 10 574 грн., був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю
“Словбудсервіс”, іменоване в подальшому “ПІДРЯДНИК”, в особі директора Кутейко
В.В., діючого на підставі Статуту підприємства, з однієї сторони, та
Слов'янським районним судом, іменованим в подальшому “ЗАМОВНИК”, в особі
ОСОБА_1, діючої на підставі ЗУ “Про судоустрій” з іншої сторони.

Тобто
підрядником за даним договором є позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю “Словбудсервіс”, м. Слов'янськ, а замовником Слов'янський
районний суд, м. Слов'янськ.

Слід
зауважити наступне, що договір, на якому ґрунтуються позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю “Словбудсервіс” не містить норм, що передбачали б
участь у відносинах, котрі виникли з моменту його укладення та підписання,
відповідача 1 - Територіального управління Державної судової адміністрації в
Донецькій області ні як замовника, ні як платника грошових коштів за надані
ремонтні роботи.

Крім
того, розділом 6 “Відповідальність сторін” цього договору передбачена
відповідальність лише замовника та підрядника, тобто за даним договором
будь-яка відповідальність за невиконання умов договору для відповідача 1 не
встановлена.

Водночас,
зі змісту ст.18 ГПК України вбачається, що сторонами в господарському процесі є
учасники спірного матеріального правовідношення. Позивачем є особа, яка має
право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати
зобов'язання (боржник).

Відповідно
до Конституції України, Закону України “Про судоустрій України” та
Господарського процесуального кодексу України усім суб'єктам правовідносин
гарантується захист їх прав, свобод і законних інтересів на засадах
змагальності і рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно
вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання
позивача на ч.2 ст.122 ЗУ “Про судоустрій” є необґрунтованими з наступного.

Зазначеною
статтею, зокрема частиною 2 передбачено, що суди та інші установи, що мають
статус юридичної особи, забезпечують поточні потреби своєї діяльності
самостійно або на підставі окремих замовлень через державну судову
адміністрацію. Витрати на потреби капітального ремонту, реконструкції та нового
будівництва приміщень судів, а також інші капітальні витрати здійснюються через
державну судову адміністрацію.

Таким
чином, у вказаній статті не міститься норми, як б давала підстави вважати суду
відповідача 1 - Територіальне управління Державної судової адміністрації в
Донецькій області, м. Донецьк належним відповідачем по справі №43/33.

За
таких обставин, враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю “Словбудсервіс”, м. Слов'янськ до Територіального управління
Державної судової адміністрації в Донецькій області, м. Донецьк про солідарне
стягнення суми заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат в наслідок
прострочення сплати та пені підлягають залишенню без задоволення за
недоведеністю.

Стосовно
того, що позивач відповідачем 2 визначив громадянку України ОСОБА_1, м.
Слов'янськ, слід зауважити на таке:

Статтею
21 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в
судовому процесі - позивачами та відповідачами - можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього кодексу.

У
розумінні ст.1 відповідачами у господасрькому процесі можуть бути підприємства,
установи, організації, іншні юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідач
2 громадянка України ОСОБА_1не належить ні до однієї категорії з
вищевикладеного переліку. Остання не є громадянкою, яка здійснює підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набула
статусу суб'єкта підприємницької дільності, протилежне позивачем не доведене.

Разом
з тим, сторони по справі повинні мати господарську процесуальну правоздатність
і господарську процесуальну дієздатність. Господарська процесуальна
правоздатність визначається, як здатність мати процесуальні права та нести
обов'язки сторони. Господарська процесуальна дієздатність визначається як
здатність особи своїми діями здійснювати процесуальні права та нести обов'язки
в господарському суді.

Тобто
відповідач 2 громадянка України ОСОБА_1 у даному випадку, зокрема у межах
господарської судової справи не має ні господарської процесуальної
правоздатності, ні господарської процесуальної дієздатності, що унеможливліє
подальший розгляд даної справи за участю останньої.

Отже,
на момент розгляду позовної заяви відповідач 2, громадянка України ОСОБА_1, м.
Слов'янськ, не є стороною у справі, так як не набула статусу субєкта
підприємницької дільності, тому провадження у справ №43/33 у частині
солідарного стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості, 3% річних, інфляційних
втрат в наслідок прострочення сплати та пені підлягає припиненню на підставі
пункту 6 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Судові
витрати підлягають віднесенню на позивача повністю.

Беручи
до уваги вищевикладене, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.11, 13, 14,
837 Цивільного кодексу України, ст.179 Господарського кодексу України, ст.ст.4,
18, 22, 33, 34, 49, 75, 81, п.6 ст.80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю
“Словбудсервіс”, м. Слов'янськ до Територіального управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області, м. Донецьк відмовити за недоведеністю.

Припинити
провадження у справі №43/33 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю
“Словбудсервіс”, м. Слов'янськ до ОСОБА_1м. Слов'янськ.

Судові
витрати покласти на позивача.

У
судовому засіданні 15 травня 2008р. оголошено вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного
подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна
скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу,
протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя

Повний текст рішення за
правилами

ст. 84 Господарського
процесуального

кодексу України підписано
20 травня 2008р.