ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2008 р. Справа № 11/7869

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Горшкової Н.Ф.

Зав'язуна В.С.

при секретарі Щепанській Т.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Курюмов В.О., довіреність №00-14 від 22.02.08р.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Торгово-промислова компанія "Поділля", м. Шепетівка Хмельницької області

на рішення господарського суду Хмельницької області

від "22" листопада 2007 р. у справі № 11/7869 (суддя РадченД.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Укроптторг", м. Хмельницький

до Приватного підприємства "Торгово-промислова компанія "Поділля", м. Шепетівка Хмельницької області

про стягнення 6977,88 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.11.2007 рокуу справі №11/7869 позов задоволено частково: стягнуто з Приватного підприємства "Торгово-промислова компанія "Поділля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укроптторг" 5907,52 грн. заборгованості, з яких 5351,13 грн. основний борг, 246,30 грн. пені та 310,09 грн. інфляційних, а також витрати по оплаті державного мита 102,00 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ПП "Торгово-промислова компанія "Поділля" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові з підстав, викладених у скарзі (а.с.2-4, т.2).

Посилається на те, що господарські відносини між підприємствами існували з 15.11.2006р. по серпень 2007 року, позивач не надав всіх накладних на відпуск товару, а лише частину існуючих. Підставою для здійснення розрахунку за постановлений товар був рахунок на кожну партію товару. При здійснення оплати за товар, бухгалтерією підприємства вказувалась в розрахункових документах чітка підстава розрахунку. Згідно банківських виписок ПП ТПК "Поділля" призначенням платежу є саме рахунок. Проте, позивачем не було надано до матеріалів справи жодного рахунку на виписані накладні. Таким чином, по наданим позивачем документам неможливо довести факт неоплати поставленого товару та період виникнення заборгованості.

Зазначає, що при розгляді даної справи були порушені права ПП ТПК "Поділля", а саме в судовому засіданні ПП ТПК "Поділля" участі не приймало, через те, що не було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи. Таким чином, підприємство було позбавлено можливості здійснювати захист своїх прав, чим були порушені їх права, передбачені ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 22 ГПК України.

В судове засідання відповідач не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги та положення ст.101 ГПК України про межі перегляду справи апеляційною інстанцію колегія суддів вважає, що відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Укроптторг" та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги.

Вказав, що згідно розділу №3 договору "Умови розрахунків" п.п. 3.2 "Оплата проводиться на протязі 5-ти банківських днів з моменту передачі товару "Замовнику". Ці умови постійно порушував відповідач. Так, на 03.01.2006р. його заборгованість перед фірмою складала 36780,30 грн.; на 03.01.2007р. - 23123,92 грн. Тільки після направлення відповідних претензій компанія частково погашала борги перед фірмою на протязі 2003-2007рр. У зв'язку з тим, що заборгованість відповідача постійно існувала змінювався тільки її розмір, для фіксування і відліку суми боргу контрагента було обрано - 15.12.2006р., коли по накладній ТТН -№39617 був поставлений товар на суму 4710,36 грн. і на 26.12.2006р. ця сума залишилася не сплаченою. На день подачі позову до суду основний борг становив 5351,13 грн.

Просить рішення господарського суду Хмельницької області залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Торгово-промислова компанія "Поділля" - без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

15 листопада 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Укроптторг” (постачальник) та Приватним підприємством "Торгівельно-промислова компанія "Поділля”, (замовник) укладено договір у відповідності до умов якого підприємство позивача зобов’язалося поставити замовнику товар партіями (а.с.8, т.1).

Відповідно до п.4.1 договору, одержання товару по кількості і якості здійснюється уповноваженою особою замовника від уповноваженої особи постачальника по відповідній накладній і дорученню.

Відповідно до розділу 3 договору, оплата товару здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, на протязі 5-ти банківських днів (7 календарних), з моменту передачі товару.

Позивачем на виконання умов даного договору передано, а відповідачем прийнято в період з 15 грудня 2006 року по серпень 2007 року накладних, копії яких знаходяться в матеріалах справи, товар на загальну суму 140 321,76 грн.

Свої зобов’язання щодо оплати отримано товару відповідач виконано частково, перерахувавши на рахунок позивача кошти в сумі 134970,63 грн. і станом на момент звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права за ним рахується заборгованість в сумі 5351,13 грн.

Сума боргу відповідача перед позивачем підтверджується карткою рахунку 36,1,1 за період з 01.01.2001 року по 30.09.2007 року, реєстром розрахунків з 05.01.2007 року до 16.03.2007 року, копіями платіжних доручень та видаткових накладних (а.с.41-87, т.2).

Відповідно до п.3.3 договору, при перевищенні терміну оплати замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день затримки платежу, включаючи день оплати, та сплачує індекс інфляції за кожен місяць заборгованості.

На підставі цього та ст.625 ЦК України позивачем нараховано до стягнення з відповідача інфляційні витрати в сумі 599, 27 грн. та пеню в сумі 807,48 грн.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст.6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Вони також не можуть відступити від положень цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також в разі, якщо обов’язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст.1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст.525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Згідно п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з акту звірки, складеного позивачем, пеня нарахована на заборгованість що виникла станом 02.01.2007р. за період з 26.12.2006р. Однак слід врахувати те, що борг на який нараховано пеню відповідачем в процесі проведення поточних розрахунків був погашений, і реально утворився станом на 10.08.2007 року.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Керуючись чинним законодавством господарський суд першої інстанції провів перерахунок пені та інфляційних в результаті чого прийшов до правильного висновку, що стягненню підлягає пеня, нарахована за період з 10 серпня по 22 листопада 2007 року в сумі 246,30 грн., а також за аналогічний період інфляційні в сумі 310,09 грн.

З урахуванням наведеного, господарський суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з Приватного підприємства "Торгово-промислова компанія "Поділля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укроптторг" 5907,52 грн. заборгованості, з яких 5351,13 грн. основний борг, 246,30 грн. пені та 310,09 грн. інфляційних.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Посилання відповідача на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції є непереконливим.

Так, згідно штампу вихідної кореспонденції на ухвалах господарського суду Хмельницької області від 22.10.2007 року та від 06.11.2007 року (а.с.1,38, т.1) та згідно реєстру відправлення рекомендованої кореспонденції господарського суду Хмельницької області від 26.10.2007 року та від 07.11.2007 року (а.с.100-101, т.2) ПП "Торгівельно-промислова компанія "Поділля" було повідомлено про час та місце судових засідань відповідно 06.11.2007 року та 22.11.2007 року.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу спростовуються вищевказаним, матеріалами справи та не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 22.11.2007 року у справі №11/7869 є законним і обгрунтованим, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 22 листопада 2007 року у справі №11/7869 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Торгово-промислова компанія "Поділля", м. Шепетівка Хмельницької області - без задоволення.

2. Справу №11/7869 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Майор Г.І.

судді:

Горшкова Н.Ф.

Зав'язун В.С.

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи; 2,3 - сторонам; 4 - в наряд