ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№ 3/184 (18/3-3431/1)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого, Мележик Н.І., Шевчук С.Р.,

за участю представника позивача –Оніщенко В.І. дов. № 09/18 від 03.04.2008 року,

розглянувши касаційну скаргу ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року у справі господарського суду Миколаївської області за позовом ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" до АТ "Миколаївська виробничо-торгова фірма "Евіс" про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В:

16 червня 2007 року ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернувся з заявою про визнання наказу господарського суду Миколаївської області від 23 травня 2007 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23 листопада 2007 року було визнано таким, що повністю не підлягає виконанню, наказ господарського суду Миколаївської області від 23 травня 2007 року у справі № 3/184 про стягнення з ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" коштів у сумі 156 689 грн. 01 коп. на користь АТ "Миколаївська виробничо-торгова фірма "ЕВІС".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року апеляційну скаргу АТ "Миколаївська виробничо-торгова фірма "ЕВІС" на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23 листопада 2007 року задоволено.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23 листопада 2007 року скасовано. У задоволенні заяви ВАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" про визнання наказу від 23 травня 2007 року у справі №3/184 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року та залишити в силі ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23 листопада 2007 року.

На думку заявника, спірна постанова прийнята з порушенням положень ст. ст. 43, 117 та 122 ГПК України.

Представники відповідача в судове засідання не з'явились.

З огляду на те, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути заяву за їх відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою про відновлення виконавчого провадження від 26 вересня 2006 року ДВС у Заводському районі м.Миколаєва було відновлено виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 3 серпня 2004 року. На виконання даного наказу ДВС з розрахункового рахунку АТ "Миколаївська виробничо-торгова фірма "ЕВІС" було списано 159 689, 01 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 21 грудня 2006 року було скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2006 року, на підставі якої було відновлено виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 3 серпня 2004 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23 травня 2007 року було задоволено заяву АТ "Миколаївська виробничо-торгова фірма "ЕВІС" про поворот виконання рішення в порядку ст. 122 ГПК України та видано наказ про повернення списаних ДВС коштів.

Вбачається, що заявник вважає, що даний наказ про поворот виконання рішення суду не підлягає виконанню.

Однак з такою позицією погодитись не можна.

Статтею 122 ГПК України встановлено, що якщо виконані рішення або постанова змінені чи скасовані і прийнято нове рішення про повну або часткову відмову в позові, або провадження у справі припинено, або позов залишено без розгляду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за зміненими чи скасованими у відповідній частині рішенням, постановою.

Видача наказу про повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості провадиться господарським судом за заявою боржника, до якої додається довідка, підписана керівником чи заступником керівника і головним (старшим) бухгалтером, про те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Зі змісту ст. 122 ГПК України вбачається, що процесуальний закон конкретно не визначає, яким саме процесуальним документом господарський суд повинен обґрунтовувати необхідність видачі наказу про поворот виконання.

Відтак, видача спірного наказу про поворот виконання на підставі ухвали суду не протирічить чинному процесуальному закону.

Крім того, відповідно до п. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково.

З матеріалів справи не вбачається наявності жодної з зазначених в ст.117 ГПК України підстав для визнання спірного наказу про поворот виконання рішення суду таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, доводи, викладені в касаційній скарзі, свого підтвердження не знаходять.

За таких обставин Вищий господарський суд України не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року –без зміни.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді Н. Мележик

С. Шевчук