ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.08 р.                     Справа № 23/69

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Обрій” с. Катеринівка

до відповідача: Підприємства Дзержинської виправної колонії № 2 м. Дзержинськ

про стягнення 42 128,46 грн.

Суддя Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача: Пруцька М.О. - за довіреністю

Від відповідача: Позднякова С.А. - за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Справа слухалась 27.05.2008р. В засіданні оголошувалась перерва до 29.05.2008р. В засіданні, яке відбулось 29.05.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 04.06.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Обрій” с. Катеринівка, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, підприємства Дзержинської виправної колонії № 2 м. Дзержинськ, 42 128,46 грн. боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          невиконання відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати поставленого йому товару – продуктів харчування;

-          накладні № 17 від 26.10.2006р., № 20 від 14.11.2006р., № 1 від 02.02.2007р., № 4 від 24.05.2007р., № 6 від 04.06.2007р., № б/н від 10.10.2007р., № 16 від 29.10.2007р., № 2 від 31.01.2008р. та довіреності, які підтверджують факт отримання відповідачем продуктів харчування;

-          складання між сторонами договірних відносин купівлі-продажу;

-          лист № 3 від 21.02.2008р., адресований ним відповідачу, який містить вимогу до останнього сплатити борг за отриману у 2006-2008р.р. продукцію;

-          акт звіряння розрахунків від 20 лютого 2008р.;

-          ст.ст. 509, 529, 530, 655 Цивільного кодексу України.

Відповідач вимоги позивача не визнав тому, що: не було погоджено питання конкретної форми оплати товару; позивач не відповів на пропозицію відповідача (лист № 1495 від 25.02.2008р.) погасити борг продукцією власного виробництва або послугами; акт звіряння розрахунків підписано бухгалтером Осипян Є.Л., яка не була уповноважена на цю дію; у 2006р. поставки продуктів харчування здійснювалась на підставі листів відповідача, у 2007-2008р.р. - на підставі договорів.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

За накладними № 17 від 26.10.2006р., № 20 від 14.11.2006р., № 16 від 29.10.2007р., № б/н від 10.10.2007р., № 6 від 04.06.2007р. № 4 від 24.05.2007р. та № 1 від 02.02.2007р. представники відповідача відповідно за довіреностями ЯМХ № 172891 від 26.10.2006р., ЯМХ № 172904 від 14.11.2006р., ЯОЖ № 012440 від 26.10.2007р., ЯОЖ № 012418 від 10.10.2007р., ЯНО № 702578 від 04.06.2007р., ЯНО № 702573 від 24.05.2007р. та ЯНО № 702523 від 31.01.2007р. отримали продукти харчування на суму 36 300,92 грн. Факт отримання цього товару представники відповідача підтвердили. Ціни, зазначені в цих накладних, фігурують у звітності відповідача, про що зазначив головний бухгалтер відповідача, вказавши, що саме такі ціни на товар були узгоджені сторонами. Відповідач не надав суду доказів того, що вартість товару оплачена позивачу грошима. Не надано суду і доказів про домовленість сторін про розрахунки за товар бартером.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на умови договору № 22 від 02.02.2007р., оскільки: за цим договором відповідач є продавцем товарів; не надано доказів постачання відповідачем позивачу будь-яких товарів.

Сторони уклали між собою договір № 6 від 15.01.2008р., згідно умов якого продавець (позивач) зобов’язався продати покупцю (відповідачу) олію рослинну, м’ясопродукти та зерно (далі-продукція), а відповідач – оплатити її вартість протягом 10 банківських днів з моменту отримання продукції. За цим договором представник відповідача (довіреність ЯОТ № 551641 від 31.01.2008р.) за накладною № 2 від 31.01.2008р. отримав від позивача продукцію на суму 5 824,94 грн. Відповідач не надав суду доказів оплати позивачу цієї суми, підтвердивши, що сторони домовились про ціну на продукцію таку, яка була зазначена в даній накладній. Відповідач не надав суду доказів, що сторони домовились розрахуватись за отриману відповідачем продукцію бартером.

Позивач надіслав відповідачу лист № 3 від 21.02.2008р. з вимогою оплатити борг за поставлену продукцію в 2006-2008р.р. на суму 42 148,46 грн., яку суд розцінює, як вимогу передбачену ст. 530 ЦК. Відповідач не надав суду доказів оплати суми боргу і після отримання ним і цієї вимоги.

За накладними, поіменованими у позові, позивач поставив відповідачу продукцію на суму 42 125,86 грн., яку суд і стягує з останнього. У решті вимог суд позивачу у позові відмовляє у зв’язку з необґрунтованістю.

На підставі ст.ст. 20, 173, 193, 264-267 Господарського кодексу України, ст. 530 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р I Ш И В :

Стягнути з підприємства Дзержинської виправної колонії № 2 (м. Дзержинськ, р/р 2730 в ДРУ “ПриватБанк”, МФО 335269, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Обрій” (с. Катеринівка, Костянтинівський р-н, вул. Кірова, 27, р/р 0172 у ДРУ “ПриватБанк” Костянтинівська філія, МФО 335498, ) - 42 125 грн. 86 коп. боргу, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 421 грн. 25 коп. витрат на сплату держмита.

У решті вимог позивачу у позові відмовити.

Суддя