ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" квітня 2008 р. Справа № 18/080-08

Розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатів Україна"

До           Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-транс"

Про стягнення 94480,97 грн.

суддя Кошик А. Ю.

Представники:

від позивача: Туригіна О.О.

від відповідача: не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтернатів Україна»заявлено вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс»про відшкодування вартості перевезення та понесених витрат у зв’язку з невиконанням своїх зобов’язань за укладеним між сторонами Договором на транспортне обслуговування №871 від 01.02.2006 року в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2008 року порушено провадження у справі та призначено розгляд на 04.03.2008 року.

Судом, у відповідності з вимогами ст. 81-1 ГПК України, складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 04.03.2008 року розгляд справи було відкладено до 13.03.2008 року у зв’язку з неявкою відповідача.

У судовому засіданні 13.03.2008 року позивач подав клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд справи у зв’язку з неможливістю бути присутнім у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 10.04.2008 року представник відповідача подав клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України. Представник позивача проти припинення провадження заперечив. За таких обставин суд оголосив перерву у судовому засіданні для розгляду клопотання і призначив судове засідання на 22.04.2008 року.

У судове засідання 22.04.2008 року представник відповідача не з’явився. Представник позивача у судове засідання з’явився, підтримав доводи, викладені у позовній заяві.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників процесу про час та місце судового засідання з розгляду позовної заяви, явка представників сторін не визнавалась судом обов’язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача, що відповідає ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані по справі документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтернатів Україна»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс»було укладено Договір на транспортне обслуговування №871 від 01.02.2006 року.

Згідно п. 1 Договору перевізник (відповідач) доручає, а замовник (позивач) бере на себе обов’язок здійснювати завантаження і експедирування автомобілів перевізника. Конкретні умови завантаження обговорюються в разових заявках-дорученнях на перевезення, переданих по факсу, і які є невід’ємними частинами Договору. Перевезення здійснюються у відповідності з умовами Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (CMR, 1970 р.), Європейської угоди щодо режиму роботи водіїв (ЄСТР, 1970 р.), Конвенції про транспортне перевезення небезпечних вантажів (ADR), Європейської угоди про перевезення швидкопсувних вантажів, Конвенції про міжнародне перевезення вантажів з використанням книжки МДП (TIR, 1975 р.).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України договір є підставою для виникнення зобов’язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк відповідно до умов договору.

Виходячи з предмету та змісту договору, укладений між сторонами договір є договором перевезення вантажу у міжнародному сполученні.

Згідно узгодженої Заявки №5001257 від 03.07.2006 року сторони встановили здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом (автомобіль: АІ 1012 АВ/ АІ 1160 ХХ) вантажоотримувачу –Товариству з обмеженою відповідальністю «Світова торгівля»за маршрутом Угорщина-Україна (далі - заявка) (копія в матеріалах справи). Сума ставки за перевезення встановлена в заявці в розмірі 1300 EUR, що по курсу НБУ на день складання заявки становило 7 759,00 грн., термін доставки згідно заявки спливав 10.07.2006 року.

Як вбачається з вантажно-митної декларації (копія в матеріалах справи) вантаж був ввезений в Україну 19.07.2006 року, митне оформлення було здійснено19.07.2006 року, що підтверджується штампом митниці на ВМД. Кінцевий термін поставки з врахуванням днів простою мав бути 20.07.2006 року.

Згідно п. 5.1.2. Договору за кожну почату добу простою транспортного засобу під час завантаження, митному оформлені, вивантаження, митне очищення, проходження прикордонних переходів і т.д. через неправильне оформлення товарно-транспортних та інших супровідних документів, в залежності від вантажу та його специфічних особливостей (ветеринарних, санітарних, свідоцтва якості і т.д.) внаслідок порушення замовником (вантажовідправником або ванатжоодержувачем) митного (відсутності або неправильного оформлення в установленому порядку транзитних дозволів по країнах транзиту), податкового законодавства країни вантажоодержувача, країн транзиту, країни призначення вантажу (несплати в установленому порядку мита, акцизів та інших, передбачених законом платежів і т.д.), а також з інших причин, не пов’язаних з виною перевізника, замовник сплачує штраф у розмірі 100 USD в Україні та 100 USD за кордоном. Строк оплати простою ідентичний строку оплати за перевезення згідно п. 4.3. Договору.

Відповідно до п. 4.2, 4.3 Договору оплата перевезення мала бути здійснена на підставі виставленого рахунку, але не пізніше вивантаження.

Відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру №1280 від 20.07.2006 року (копія в матеріалах справи) за перевезення вантажу по маршруту Угорщина-Україна на суму 14 214,13 грн. та простій у кількості 9 (дев’яти) днів станом на 19.07.2006 року - 1 (одного) дня на митному переході Чоп та при митному оформленні на Київській регіональній митниці у кількості 8 (восьми) діб, про що зазначив відповідач у своїй відповіді від 26.09.2006 року №188 на претензію позивача (копія в матеріалах справи).

Позивач сплатив на рахунок перевізника 7 759,00 грн. згідно заявки та штрафні санкції 4 471,00 грн. відповідно до п.5.1.2 Договору за кожну добу простою транспортного засобу 100 USD, тобто за період з 11.07.2006 р. по 20.07.2006 р. включно, що становило 8 (вісім) днів простою (з врахуванням нормативного часу 48 годин відповідно до пункту 2.1.7. Договору), в еквіваленті 800 (вісімсот) USD, що підтверджується платіжним дорученням №1236 від 21.07.2006 року (копія в матеріалах справи).

Згідно ст. 916 ЦК України перевізник має право притримати переданий йому для перевезення вантаж для забезпечення внесення провізної плати та інших платежів, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами або не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідач не доставив вантаж вантажоодержувачу згідно узгодженої заявки та умов Договору. Позивач направив претензію від 09.08.2006 року (копія в матеріалах справи) відповідачу, у якій вимагав проінформувати його про місцезнаходження вантажу, що належить ТОВ «Світова Торгівля», доставити вантаж за призначенням, а також відшкодувати збитки понесені відповідачем у зв’язку з непоставкою вантажу. Згодом позивач отримав відповідь від відповідача від 26.09.2006 року №188 (копія в матеріалах справи) на вищезгадану претензію, в якій відповідач зазначив, що ним була отримана оплата у розмірі 12 230,00 грн. Вважаючи, що заборгованість станом на 21.07.2006 року складає 15 491,07 грн. відповідач вимагав оплатити залишок несплачених коштів у сумі 3261,07 грн.

У своїй відповіді на претензію відповідач зазначає, що причиною затримки вантажу зазначив борг з боку ТОВ «Альтернатів Україна»в розмірі 46644,93 грн. (1984,13 грн. недоплата по рахунку № 1280 та 44 660,8 грн. по рахунку № 1965, який було виставлено за простій автомобіля з 20.07.-26.09.06 року на суму 44 660,8 грн.). Таким чином, притримуючи вантаж, відповідач умисно створював умови для простою автомобіля, при цьому вимагаючи оплатити його. Така поведінка відповідача суперечить чинному законодавству України, зокрема ст.13 ЦК України.

Стаття 20 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів від 19.05.1956 року передбачає, що той факт, що вантаж не був доставлений протягом тридцяти днів після закінчення узгодженого терміну або, за відсутності узгодженого терміну, протягом шістдесяти днів із дня прийняття вантажу перевізником, є безперечним доказом втрати вантажу і особа, яка має право пред'явити претензію, може на цій підставі вважати його загубленим.

На цій правовій підставі вантажоотримувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світова торгівля»- подало позов, яким просило стягнути на свою користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатів Україна» 88 604,84 грн. Рішенням господарського суду м. Києва від 31.05.2007 року позов було задоволено частково та прийнято рішення стягнути з ТОВ «Альтернатів Україна» 86721,97 грн., в тому числі вартість загубленого вантажу –61493,6 грн., збитки у вигляді додаткових витрат по сплаті митних платежів, мита, податку на додану вартість на загальну суму –20764,71 грн., послуги митного терміналу –2000,00 грн., обов’язкову сертифікацію ввезеної продукції –1 491,96 грн., держмито –857,5 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –114,2 грн. Рішенням апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішенням касаційної інстанції (копія Постанови від 01.11.2007 року у справі №13/119 в матеріалах справи) рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Таким чином, невиконання умов договору №871/RFF29/01/06LT від 01.02.2006 року перевізником призвело до заподіяння шкоди майну вантажоодержувача, яку за рішенням суду відшкодуванню експедитором, внаслідок чого експедитор поніс збитки, спричинені неправомірними діями перевізника.

Позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу кошти, присуджені до стягнення відповідно до рішення господарського суду м. Києва від 31.05.2007 року у справі №13/119, яке виконано.

Вимога позивача є обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 224 Господарського кодексу України встановлює:

1. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

2. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Враховуючи, що майнова відповідальність позивача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Світова торгівля» відповідно до рішення господарського суду м. Києва від 31.05.2007 року у справі №13/119 спричинена неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов’язань, що встановлено матеріалами справи, позивач поніс збитки внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, тобто відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Клопотання відповідача про припинення провадження у справі у зв’язку з наявністю в п. 8.4 Договору перевезення арбітражного застереження, що спори за таким договором розглядаються Міжнародним комерційним арбітражем при Торгово-промисловій палаті України, не підлягає задоволенню судом, оскільки предмет спору становить вимога про стягнення збитків в порядку регресу, завданих неналежним виконанням господарського зобов’язання, при цьому обставини, щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань по перевезенню вантажу досліджені судом в якості складу правопорушення щодо факту порушення та умислу в його вчиненні. На думку суду встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення спору щодо стягнення збитків в порядку регресу не свідчить про спір за договором перевезення, оскільки щодо предмету договору позовні вимоги не заявлялись, крім того, на день розгляду справи умови договору виконані в повному обсязі, що сторонами не заперечується і такий договір припинив свою дію у зв’язку з виконанням.

Таким чином, позовна вимога про стягнення збитків має не договірну природу, а випливає з обставин виконання договору, зокрема, неправомірних дій сторони.

Враховуючи, що відповідальність позивача за рішення господарського суду м. Києва складає 86721,97 грн., позов підлягає задоволенню в такій сумі, щодо решти позовних вимог в сумі 7759 грн. позов задоволенню не підлягає, оскільки зазначена сума складає вартість фактично здійсненого перевезення, сплачену самим позивачем в добровільному порядку.

Відшкодування судових витрат та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світова торгівля»(01021, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, код 33996210) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернатів Україна» (04080, Україна, м. Київ, вул. В. Хвойди, 18/14, корп. 6, оф 724, код 32421704) 86721,97 грн. збитків в порядку регресу, 867,39 грн. державного мита та 108,31 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Суддя Кошик А. Ю.