ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.08

Справа №АС16/462-08.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді – Моїсеєнко В.М.

секретаря судового засідання – Сорока Л.М.

розглянувши справу

За позовом           Приватного підприємства «Променергомаш» м.Суми

до відповідача 1. Державної податкової інспекції в м. Суми

2. Управління Державного казначейства в м. Суми

про стягнення          168242 грн.10 коп.

Представники:

Від позивача            Дроздов В.К.

Від відповідачів 1.Сіренко І.С., Сидоренко Т.А., Шкриль Л.Г.

2. не з'явився

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідачів 168242 грн.10 коп.. бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за серпень, грудень 2006р., за лютий , березень, квітень, вересень 2007 року.

Другий відповідач подав відзив на позов від 31.07.2008р., в якому проти позовних вимог заперечує, зазначає, що правовідносини з приводу сплати та відшкодування податку на додану вартість виникають перш за все, між платником податку та органом Державної податкової служби України, в прийнятті рішення за даною справою покладається на розсуд суду

Перший відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що ця сума неправомірно заявлена позивачем до відшкодування, оскільки відсутній факт надмірної сплати податку на додану вартість до державного бюджету його контрагентами.

Позивач подав уточнення реквізитів стягнення з державного бюджету бюджетного відшкодування та просить стягнути з державного бюджету ( м. Суми, вул. Дзержинського,8, рахунок 0002 територіального управління Державного казначейства за балансовим рахунком 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації доходів бюджету 14010200 «Бюджетне відшкодування податку на додану вартість», символ звітності 032) . Зазначене клопотання позивача розглянуто судом та приєднано до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та першого відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне :

Пункт 1.6. ст.1 Закону України « Про податок на додану вартість» визначає термін « податкове зобов’язання» , як загальну суму податку, одержану (нараховану) платником податку – продавцем товарів ( робіт, послуг) в звітному (податковому періоді) від покупця.

Таким чином, обов’язок сплати ПДВ і обов’язок утримувати ПДВ із вартості проданого товару ( робіт, послуг) та внесення ПДВ до бюджету, покладаються Законом України « Про податок на додану вартість» на різних осіб.

Такий висновок підтверджується й іншими нормами Закону України «Про податок на додану вартість». Так, п.п. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачається, що податок становить 20 відсотків бази оподаткування, визначеної статтею 4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг) продавцем таких товарів. Така ж норма передбачається і п. 7.1. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Податкова накладна, що видається платником податку-продавцем у відповідності до вимог п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», є документом, що підтверджує факт отримання продавцем товару оплати ПДВ від іншого платника податку-покупця.. Покупець, окрім сплати власне ціни придбаного товару, додатково сплачує продавцю таких товарів (робіт, послуг) непрямий податок. Обов'язок покупця товару при справлянні непрямого податку завершується із сплатою вартості придбаного товару (робіт, послуг) продавцю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до вимог п.п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» , були подані податкові декларації з податку на додану вартість, а саме: - за серпень 2006 року податкова декларація № 104606 ;          за грудень 2006 року податкова декларація № 176904, за лютий 2007 року податкова декларація № 15549, за березень 2007 року податкова декларація № 38480,за квітень 2007 року податкова декларація № 54271,за вересень 2007 року податкова декларація № 131620 з зазначенням сум бюджетного відшкодування: за серпень 2006 року - 216 279 грн.,за грудень 2006 року-121661 грн.,за лютий 2007 року - 124931 грн., за березень 2007 року - 336 501 грн.,за квітень 2007року -204930грн., за вересень 2007 року - 115202 грн.

Відповідачем - Державною податковою інспекцією в м. Суми проведені перевірки з питань обґрунтованості відшкодування податку на додану вартість по вищезазначеним деклараціям. За результатами яких складено відповідні довідки, якими підтверджено заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість:          за серпень 2006 року (податкова декларація № 104606) довідка № 6704/23-6/30267733 від27.10.2006року, за грудень 2006 року (податкова декларація № 176904) довідка № 1331/23-6/30267733 від 06.03.2007          року, за лютий 2007 року (податкова декларація № 15549) довідка № 2734/23-6/30267733 від 08.05.2007 року, за березень 2007 року (податкова декларація № 38480) довідка № 3810/23-6/30267733 від 12.06.2007 року, за квітень 2007 року (податкова декларація № 54271) довідка № 4644/23-6/30267733 від 13.07.2007 року, вересень 2007 року (податкова декларація № 131620) довідка № 7645/23-6/30267733 від ЗОЛ 1-2007 року.

Враховуючи вимоги п. 1.3., 1.6., 1.8. ст. 1, п.п. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6, п. 7.1., 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» суд дійшов висновку, що сплата ПДВ була здійснена при оплаті придбаного товару (робіт, послуг) від продавців таких товарів (робіт, послуг), і факт сплати ПДВ продавцям підтверджується виданими останніми податковими накладними, які оформлені відповідно до вимог Закону України «Про податок на додану вартість».

Крім того, факт сплати ПДВ позивачем підтверджується матеріалами перевірки відповідача - Державною податковою інспекцією в м. Суми.

Відповідно до вимог п. 1.8. Закону України «Про податок на додану вартість»бюджетне відшкодування це сума податку, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Розмір надмірної сплати ПДВ становить різницю між сумою сплаченого позивачем ПДВ як і покупця товарів (робіт, послуг) у вартості придбаних ним товарів (робіт, послуг) і сумою ПДВ, яку позивач отримав уже як продавець товарів (робіт, послуг) від покупців у вартості і проданих позивачем товарів (робіт, послуг). Саме такий порядок визначення суми надмірної сплати ПДВ передбачається вимогами п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», який регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, тобто який згідно вимог п. 1.8. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» є надміру сплаченим. Саме такий випадок, визначений цим Законом, встановлено п.п. 7.7.3. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у якому зазначається, що у разі колі за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1. цієї статті, має від'ємне значення, отже, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України.

Пункт 2.1. «Порядку відшкодування податку на додану вартість», затвердженому спільним наказом ДПА України та Держказначейства України від 02.07.1997 року № 209/72 зазначено, якщо за результатами звітного періоду різниця між загальною сумою податкових | зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду має від'ємне значення, то така сума підлягає (як надміру сплачена) відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні з Державного бюджету України позивачу не відшкодовані наступні суми: за серпень 2006 року - 1 530, 00 грн., за грудень 2006 року - 19 998,33 грн., І - за лютий 2007 року - 10 500, 00 грн., за березень 2007 року - 33 097, 61 грн., за квітень 2007 року - 33 116, 16 грн.,за вересень 2007 року - 70 000, 00 грн., а всього 168 242,10 грн.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень по даній справі посилається на п.п.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України « Про податок на додану вартість» та вважає, якщо в наступному податковому періоді сума , розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 , має від’ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченому отримувачем товарів ( послуг) у попередніх податкових періодах постачальнику таких товарів ( послуг). Відповідач також посилається на постанову Верховного суду України від 12.02.2008р. № 08/28 , де як стверджує відповідач зазначається, що факт порушення контрагентами –постачальниками продавця своїх податкових зобов’язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди – відшкодування ПДВ з державного бюджету.

Тобто, відповідач стверджує, що однією з обов’язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне надходження цих сум до Державного бюджету України.

Однак, аналізуючи матеріали справи, пояснення представника позивача та представників відповідача суд зазначає слідуюче.

Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами. Правила випуску, обігу та погашення казначейських чеків встановлюються законодавством.

Здійснення відшкодування шляхом зменшення платежів по інших податках, зборах (обов’язкових платежах) не дозволяється.

Суми, що не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю. На суму бюджетної заборгованості нараховуються проценти на рівні 120 відсотків від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Статтею 48 глави 8 розділу II Бюджетного кодексу України визначено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету, розрахункового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийняття зобов'язань та проведення платежів, бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету, а пунктом 4 «Порядку відшкодування податку на додану вартість», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 02.07.97 р. № 209/72 передбачено, що саме територіальні органи Державного казначейства України здійснюють бюджетне відшкодування податку на додану вартість платнику за висновками податкових органів та перераховують кошти за своїми платіжними дорученнями з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок, вказаний у висновку податкового органу чи рішенні суду.

Позивач звертався до Державної податкової інспекції в м. Суми зі скаргою на затримання податковим органом повернення суми бюджетного відшкодування, але як вбачається з матеріалів справи , до цього часу суми не відшкодовані, що завдає позивачу шкоду .

Отже, позивачем позовні вимоги правомірно заявлені до Державної податкової інспекції в м. Суми та Управління Державного казначейства у м. Суми і з врахуванням вищевикладеного підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу з державного бюджету України .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з державного бюджету (м. Суми, вул. Дзержинського, 8; рах. 0002 територіального управління Державного казначейства за балансовим рахунком 3111 « Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації податків бюджету 14010200 «Бюджетне відшкодування податку на додану вартість», символ звітності 032) на користь приватного підприємства «Променергомаш» (м.Суми, вул. Петропавловська, 98-а, і.к. 30267733, п/р № 0173 в філії ВАТ «Укрексимбанк» в м. Суми, МФО 397003) 168 242 грн. 10 коп. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень, грудень 2006 року, за лютий , березень, квітень, вересень 2007 року.

3.          Відшкодувати з Державного бюджету м. Суми (УДК Сумської області, МФО 837013, код 23636315) на користь приватного підприємства «Променергомаш» (м.Суми, вул. Петропавловська, 98-а, і.к. 30267733) 1700 грн.00 коп. витрат по сплаті . судового збору.

4.          Видати виконавчий документ після набрання постановою законної сили за заявою особи, на користь якої ухвалена дана постанова.

5.          Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

6.          Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

7.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                В.М.МОЇСЕЄНКО

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складений і підписаний 01.09.2008р..