донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.05.2008 р.                                                              справа №12/54пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Запорощенка М.Д.

суддів

Волкова Р.В. , Старовойтової Г.Я.

за участю представників сторін:

від позивача:

не з"явився,

від відповідача:

від третьої особи:

Хорошилов І.І., дов. № 3 від 18.01.08р.,

не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства "Фірма "Партнер" м.Донецьк

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

14.03.2008 року

по справі

№12/54пн (Склярук О.І.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишевський гранітний кар'єр" с.Трудове Запорізької області

до

за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача

Приватного підприємства "Фірма "Партнер" м.Донецьк

Кубишевської районної адміністрації Запорізької області

про

визнання права користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від14.03.2008р. у справі № 12/54пн позов задоволено повністю.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю “Куйбишевський гранітний кар'єр” право включення до орендної плати відшкодування плати за землю на якій розташований об'єкт оренди.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю “Куйбишевський гранітний кар'єр право користування земельною ділянкою загальною площею 58,9 га на підставі Державного Акту на право постійного користування землею серія ЗП № 000234 від 10.06.1994 року, виданого Орендно-виробничому підприємству “Куйбишевський гранітний кар'єр”, що розташована за адресою с.Трудове, Куйбишевського району Запорізької області.

Рішення суду мотивоване тим, що в даному випадку, відбулося перетворення орендного підприємства, як юридичної особи, в інше, при цьому його припинення шляхом ліквідації або реорганізації ( злиття, поділ, приєднання) не відбулося. Також не відбулося припинення колективного підприємства як юридичної особи при його перетворенні в товариство з обмеженою відповідальністю, в розумінні ст. 37 ЦК УРСР. За висновком суду позивач є користувачем спірної земельної ділянки на підставі Державного Акту на право постійного користування землею серія ЗП № 000234 від 10.06.1994 року.

Відповідач, Приватне підприємство «Фірма «Партнер»м.Донецьк, не погоджуючись з рішенням Господарського суду Донецької області від 14.03.2008р. у справі № 12/54пн звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, оскільки вважає, що рішення першої інстанції прийнято із порушенням застосування норм матеріального та процесуального права України, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те , що при винесенні рішення судом не правомірно було застосовані положення Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963р., оскільки останній на час розгляду справи вже не діяв . Таким чином , скаржник вважає , що до правовідносин, що виникли між сторонами у 2007році, суд не вірно застосував норми матеріального права законодавчих актів, які на час розгляду справи втратили чинність.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.04.08р. клопотання відповідача б/н від 23.04.08р. було задоволено , до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача було залучено Куйбишевську районну державну адміністрацію .

Позивач , Товариство з обмеженою відповідальністю «Куйбишевський гранітний кар’єр»с.Трудове, у відзиві на апеляційну скаргу б/н від 27.05.08р. та представник відповідача в судовому засіданні , заперечує проти апеляційної скарги відповідача, вважає рішення першої інстанції обгрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню. Просить суд розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника позивача у зв’язку з неможливістю прибуття останнього до судового засідання.

До суду від третьої особи , Куйбишевської районної державної адміністрації, надійшли телеграми від 27.05.та 28.05.08р. , якими повідомлено суд про неможливість прибуття представника третьої особи до судового засідання , та про надіслання відзиву на апеляційну скаргу через представника відповідача.

Третя особа , Куйбишевська районна державна адміністрація, у відзиві № 01-16/829 від 27.05.08р. на апеляційну скаргу повністю підтримує вимоги та доводи скаржника. Просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 14.03.08р. по справі № 12/54пн повністю та прийняти нове рішення , яким відмовити позивачу у заявлених позовних вимогах.

При цьому , третя особа посилається на те , що відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України припинення діяльності підприємства , установи , організації є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Крім того , посилається на те , що згідно зі ст.59 Господарського кодексу України Припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду. Таким чином , Куйбишевська районна державна адміністрація, вважає , що реорганізоване підприємство , установа , організація повинне переоформити земельну ділянку , адже відповідно до вимог ст. 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки до одержання документа , що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Крім того , як про це позначено вище , телеграмою від 27.05.08р. третьою особою , Куйбишевською районною державною адміністрацією, повідомлено суд про неможливість прибуття представника та перенесення розгляду справи, у зв’язку із розглядом кримінальної справи в Жовтневому районі м.Маріуполя.

Дане клопотання третьої особи судовою колегією відхилено , оскільки , третьою особою не було надано доказів розгляду вказаної кримінальної справи та неможливості прибуття в друге іншого представника , якого не залучено у часті у цій кримінальній справі. Крім того , відповідачем у судовому засіданні були надані докази надіслання на адресу адміністрації копії позовної заяви та апеляційної скарги та , як вбачається з наданого відзиву третьої особи , останнім своєчасно були отримані вищеназвані документи та ухвали суду . До того ж , слід зазначити , що позиція адміністрації викладена у відзиві на апеляційну скаргу .

В нинішнє судове засідання представники позивача та третьої особи не з’явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони були сповіщені належним чином. Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, пояснень та керуючись ст.75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, що були присутні в судовому засіданні, судова колегія встановила наступне.

14.09.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Куйбишевський гранітний кар’єр»с.Трудове та Приватним підприємством «Фірма «Партнер»м.Донецьк був укладений договір оренди № 4 за яким останній отримав в тимчасове платне користування об'єкт нерухомості, розташований на території “Куйбишевського гранітного кар'єра ” за адресою: с.Трудове, Куйбишевського району , “Куйбишевський гранітний кар'єр ”(а.с. 28).

Відповідно до п.3.1. договору, розмір орендної плати складає 2380 грн щомісячно з ПДВ та включає до себе вартість електроенергії, відшкодування плати за землю, на якій розташований об'єкт оренди. При цьому, умовами Договору визначено , що фактичний розмір орендної плати визначається в рахунку, який виписує орендодавець щомісячно.

Строк дії вищевказаного договору визначений пунктом 5.3 встановлений до 10.09.2008р.

У виконання умов договору , 14.09.2007 року сторонами був підписаний акт прийому-передачі ( а.с. 26).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується представниками сторін , спір між сторонами виник стосовно включення до орендної плати відшкодування плати за землю, на якій розташований об'єкт оренди. Відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на те , що позивач не є користувачем земельної ділянки.

Матеріали справи містять в собі державний акт на право постійного користування землею серія ЗП 000234, виданий орендному –виробничому підприємству “Куйбишевський гранітний кар'єр” ( а.с. 10).

Як вбачається з документів наданих позивачем в обґрунтування заявлених вимог , орендне виробниче підприємство “Куйбишевський гранітний кар'єр ” було перетворено в колективне підприємство “Куйбишевський гранітний кар'єр ”, яке визначено правонаступником всіх прав та обов'язків орендного-виробничого підприємства “Куйбишевський гранітний кар'єр ” .

При цьому , в подальшому, на базі колективного підприємства створено Товариство з обмеженою відповідальністю “Куйбишевський гранітний кар'єр”, ( позивач по цій справі) яке стало правонаступником усіх прав та обов'язків КП “Куйбишевський гранітний кар'єр”.

З матеріалів справи , а саме витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством “Куйбишевське бюро технічної інвентаризації” вбачається , що позивач , Товариство з обмеженою відповідальністю «Куйбишевський гранітний кар’єр»с.Трудове, є власником як об'єкта оренди, так і інших об'єктів нерухомості, які розташовані на спірній земельній ділянці.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення та доводи повноважних представників сторін , що були присутні в судовому засіданні , колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про не обґрунтованість апеляційної скарги, та відповідність оскарженого судового акта зі справи вимогам чинного законодавства з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи , та не заперечується сторонами , спір між ними виник з приводу законності користування позивачем земельної ділянки та правомірності включення до складу орендної плати відшкодування плати за землю, на якій розташований об'єкт оренди.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду землі ” , а також іншими нормативно-правовими актами , прийнятими на їх виконання.

Приписи ст. ст. 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищенаведених положень , судовою колегією було задоволено клопотання відповідача та до участі у справі було залучено , в якості третій особи, Куйбишевську районну державну адміністрацію.

Відповідно до положень ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень , визначених цим Кодексом.

Право власності та право постійного користування земельною ділянкою відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України виникає після одержання її власником або користувачем документа , який посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою , та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами .

Як вбачається з матеріалів справи , 10.06.1994р. орендно–виробничому підприємству “Куйбишевський гранітний кар'єр ” був виданий державний акт на право постійного користування землею серія ЗП 000234 ( а.с. 10).

Відповідач посилається на те , що позивач не має права користування спірною земельною ділянкою , оскільки вважає , що в результаті перетворення орендно-виробничого підприємства “Куйбишевський гранітний кар'єр ” в Товариство з обмеженою відповідальністю «Куйбишевський гранітний кар’єр»с.Трудове, права останнього на користування спірною земельною ділянкою припинилось.

Судова колегія вважає необґрунтованим дане посилання скаржника з оглядом на наступне.

Оскільки суть спору полягає у правомірності користування земельною ділянкою саме Товариством з обмеженою відповідальністю “Куйбишевський гранітний кар'єр”, то судом першої інстанції вірно визначено необхідність вивчення саме питання створення вищевказаного підприємства.

Як про це вже було позначено вище та підтверджується матеріалами справи , орендне виробниче підприємство “Куйбишевський гранітний кар'єр ” було перетворено в колективне підприємство “Куйбишевський гранітний кар'єр ” до якого перейшли всі права та обов'язки орендного-виробничого підприємства “Куйбишевський гранітний кар'єр”.

На базі вищевказаного колективного підприємства було створено Товариство з обмеженою відповідальністю “Куйбишевський гранітний кар'єр” ( позивач по цій справі), яке стало правонаступником усіх прав та обов'язків КП “Куйбишевський гранітний кар'єр”.

При цьому слід зазначити , що на даний час , як це підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством “Куйбишевське бюро технічної інвентаризації”, позивач є власником як об'єкта оренди, так і інших об'єктів нерухомості, які розташовані на спірній земельній ділянці .

Оскільки , як це вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи , державний акт на право постійного користування землею був виданий орендно–виробничому підприємству “Куйбишевський гранітний кар'єр ” , то і питання щодо припинення права користування цією земельною ділянкою повинного розглядатись починаючи з перетворення останнього в колективне підприємство “Куйбишевський гранітний кар'єр ”.

Таким чином , судова колегія вважає правомірним в даному випадку застосування судом першої інстанції норм матеріального права які діяли на момент вищевказаного перетворення.

Так, відповідно до положень ст.27 Земельного кодексу України, в редакції яка діяла на час перетворення орендного підприємства у колективне підприємство, а останнього в товариство з обмеженою відповідальністю, право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі:

1) добровільної відмови від земельної ділянки;

2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку;

3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства;

4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди;

5) нераціонального використання земельної ділянки;

6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки;

7) використання землі не за цільовим призначенням;

8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб;

9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Право користування орендованою землею припиняється також при розірванні договору оренди землі.

При цьому , припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1 - 8 частини першої та частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів, а у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті, - за рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки.

Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 5 - 9 частини першої цієї статті, в разі незгоди землекористувача провадиться у судовому порядку.

Судова колегія , також як і суд першої інстанції , не погоджується з твердженням відповідача та третьої особи про те, що у зв'язку з перетворенням орендного підприємства в колективне, а потім в товариство з обмеженою відповідальністю, у позивача припинилося право користування земельною ділянкою на підставі Державного Акту на право постійного користування землею серія ЗП № 000234 від 10.06.1994 року , оскільки.

Згідно зі ст. 37 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963р.), який діяв на час перетворень, юридична особа припинялась шляхом ліквідації або реорганізації ( злиття, поділу або приєднання).

При цьому , слід зазначити , що при злитті і поділу юридичних осіб майно ( права і обов'язки) переходять до нововиниклих юридичних осіб. При приєднані юридичної осіб до іншої юридичної особи її майно ( права та обов"язки) переходять до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачено законом або постановою про реорганізацію.

Як про це вірно зазначено судом першої інстанції , такого випадку припинення юридичної особи, як її перетворення (зміна організаційно-правової форми) законодавство на той час не передбачала.

Однак , ст. 34 Закону України “Про підприємства в Україні” взагалі не містить такого поняття, як припинення юридичної особи.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те , що в даному випадку, відбулося перетворення орендного підприємства, як юридичної особи, в інше, при цьому його припинення шляхом ліквідації або реорганізації ( злиття, поділ, приєднання) не відбулося, як , також не відбулося припинення колективного підприємства як юридичної особи при його перетворенні в товариство з обмеженою відповідальністю, в розумінні ст. 37 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963р.).

Даний висновок суду також підтверджується документами , які свідчать про те , що під час перетворень коду ЄДРПОУ залишився не змінним та на даний час належить позивачу .

До того ж , слід зазначити , що відповідно до ст.33 Положення про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності” скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності –юридичної особи здійснюється органом державної реєстрації за заявою власника або уповноваженого ним ( ними) органів, а також на підставі рішення господарського суду.

При цьому , як це вірно встановлено судом першої інстанції , заяв власників про ліквідацію підприємства до органів статистики не направлялося.

У випадку ж зміни організаційно правової форми підприємства проводиться перереєстрація у порядку визначеному ст.ст. 20, 21, 22 вище зазначеного Положення.

Крім того, положеннями ст. 27 Земельного кодексу України не передбачено автоматичного припинення права користування земельною ділянкою. Доказів скасування, у встановленому законом порядку , раніше виданого акту на право постійного користування земельної ділянки, як суду першої так і апеляційної інстанції надано не було.

Таким чином , судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те , що позивач є користувачем земельної ділянки.

З оглядом на вищевикладене , посилання третьої особи про припинення права користування земельною ділянкою позивачем , судовою колегією відхилені як необґрунтовані.

При цьому , слід зазначити , що позивач з урахуванням положень ст. 16 Цивільного кодексу України , скористався наданим йому правом та звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання його права .

Відповідно до положень ст. 797 Цивільного кодексу України , плата яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди ( їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Таким чином , з урахуванням вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність включення до складу орендної плати відшкодування плати за земельну ділянку на якій розташовано об'єкт оренди , та задоволення вимог позивача .

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення господарського суду не підлягає скасуванню, так як відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а мотиви, з яких надана апеляційна скарга не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фірма «Партнер»м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 14.03.2008р. у справі № 12/54пн - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 14.03.2008р. у справі № 12/54пн - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд.

Результати розгляду апеляційної скарги оголошені в судовому засіданні.

Повний текст постанови підписаний 28.05.08р.

Головуючий          М.Д. Запорощенко

Судді:          Р.В. Волков

Г.Я. Старовойтова