ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.2008                                                              Справа № 3/50

За позовом Виробничо – торгівельного приватного унітарного підприємства „Електриклайт”, м. Мінськ Республіка Бєларусь

до Приватного підприємство „Вестер Трейдінг Груп”, м. Ужгород

про стягнення 43 994 доларів США, в тому числі 26 255 доларів США основного боргу та 17 739 доларів США пені,

Суддя господарського суду – В.В.Мокану

представники:

Позивача – не з’явився

Відповідача – не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Виробничо – торгівельним приватним унітарним підприємством „Електриклайт”, м. Мінськ Республіка Бєларусь заявлено позов до Приватного підприємства „Вестер Трейдінг Груп”, м. Ужгород про стягнення 43 994 доларів США, в тому числі 26 255 доларів США основного боргу та 17 739 доларів США пені.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач не виконав умови укладеного контракту в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленої продукції.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (ухвала суду про порушення провадження у справі від 27.05.2008 року, ухвали про відкладення розгляду справи від 11.06.2008 року та від 25.06.2008 року надіслані відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням), у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, витребувані ухвалами суду документи не подав, тому справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши

представників позивача, які брали участь у попередніх засіданнях

суд встановив:

Між сторонами спору 05.12.2006 року був укладений контракт № 11, згідно якого постачальник (позивач) зобов’язався передати продукцію в кількості, асортименті та строки погоджені сторонами, а покупець (відповідач) прийняти та оплатити вартість продукції, згідно доданої до договору специфікації №1, загальною вартістю 434 860 доларів США.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 15.07.2008 року у справі № 3/50

Суму контракту та строк оплати вартості поставленої продукції сторонами визначено у п. 3.1 контракту, що передбачає сплату відповідачем вартості поставленої продукції протягом 60 банківських днів від дня поставки товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Згідно до товаротранспортної накладної № 0026299 від 23.04.2007 року відповідачу було відвантажено продукцію (кронштейни побутові) на загальну суму 31 255 доларів США.

Вартість поставленої продукції відповідачем оплачена частково в сумі 5 000 доларів США, що підтверджується доданим до матеріалів справи платіжним дорученням.

Матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем умови договору щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленої продукції, залишок неоплаченої відповідачем вартості поставленої продукції становить його заборгованість перед позивачем та складає суму 26 225 доларів США. Вимога позивача про стягнення боргу належним чином обґрунтована доданими до матеріалів справи документальними доказами.

Відповідно до п. „е” ст. 11 „Угоди про порядок вирішення спорів, пов’язаних із здісненням господарської діяльності”, підписаної 20.03.1992 року в м. Києві Урядами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 12.12.1992 року № 2889-XII, цивільне законодавство однієї держави – Учасниці Співдружності Незалежних Держав застосовується згідно правил, які передбачають, що права та обов’язки сторін за угодою визначаються за законодавством місця здійснення угоди, якщо інше не передбачено угодою сторін.

Так як місцем підписання контракту № 11 є м. Мінськ Республіки Бєларусь, і контрактом не передбачено іншого варіанту застосування законодавства, застосовується цивільне законодавство Республіки Бєларусь.

Відповідно до ст. 1125 Цивільного кодексу Республіки Бєларусь при відсутності угоди сторін договору про те, які норми права підлягають застосуванню, до цього договору, застосовується право країни, в якій сторона, що є продавцем у договорі купівлі – продажу здійснює основну діяльність.

У відповідності до ст. 260 Цивільного кодексу Республіки Бєларусь зобов’язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов зобов’язання та вимог законодавства, а при відсутності таких вимог – вимогам, що пред’являються, порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь заборгованості в сумі 26 225 доларів США.

Згідно ст. 311 Цивільного кодексу Республіки Бєларусь та пункту 5.2 контракту, відповідачу нарахована пеня у розмірі 0,3 % від вартості товару за кожен день прострочення, яка за період з 23.07.2007 року по 15.02.2008 року складає суму 17 739 доларів США та підлягає стягненню з відповідача.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 4 399 доларів США на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 260, 311, 1125 Цивільного кодексу Республіки Бєларусь, п. „е” ст. 11 „Угоди про порядок вирішення спорів, пов’язаних із здісненням господарської діяльності” від 20.03.1992 року, ст. ст. 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України,

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 15.07.2008 року у справі № 3/50

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства „Вестер Трейдінг Груп”, пл. Корятовича, 5, кв. 2, м. Ужгород (код 34676377) на користь Виробничо – торгівельного приватного унітарного підприємства „Електриклайт”, вул. 1-а Радіаторна, 52, м. Мінськ Республіка Бєларусь (8) суму 43 994 (Сорок три тисячі дев’ятсот дев’яносто чотири долари США) доларів США, в тому числі 26 255 (Двадцять шість тисяч двісті двадцять п’ять доларів США) доларів США основного боргу та 17 739 (Сімнадцять тисяч сімсот тридцять дев’ять доларів США) доларів США пені, а також суму 4 399 (Чотири тисячі триста дев’яносто дев’ять доларів США) доларів США на відшкодування витрат по сплаті державного мита та суму 118 (Сто вісімнадцять гривень) грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В.Мокану