КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.06.2008
№ 21/518-20/98

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:            Кошіля В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі           Цецарському А.О.

за участю представників:

від позивача         ОСОБА_2

від відповідача          Дучева Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
19.03.2008

у справі № 21/518-20/98 (Палій В.В.)

за позовом                               Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до                                                   Антимонопольного
комітету України

про
визнання рішення Тимчасової Адміністративної колегії
Антимонопольногокомітету України від 08.06.2007 р. № 4-р/тк недійсним

Постанова прийнята 10.06.2008 у зв'язку з
оголошенням перерви у судових засіданнях 22.05.2008 та 29.05.2008 відповідно до
ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання рішення Тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету
України від 08.06.2007 № 4-р/тк недійсним.

Рішенням
Господарського суду міста Києва від 19.03.2008 у справі № 21/518-20/98 у
задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Рішення суду мотивовано тим, що
позивач пропустив двомісячний строк для оскарження рішення Тимчасової
Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 08.06.2007 №
4-р/тк, який не може бути відновлено.

Не
погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати і
прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційний
господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив
наступне:

Рішенням
Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від
08.06.2007 № 4-р/тк у справі №1/ІІ-2006 „Про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення штрафу” визнано, що підприємство
„Надвірнянський центральний ринок” райСТ та суб'єкт господарювання ОСОБА_1 за
результатами 2005 року займали монопольне (домінуюче) становище на ринку
комплексних послуг з надання місць для торгівлі непродовольчими товарами на
ринках в межах Надвірнянського району.

Також
вказаним рішення визнано, що дії суб'єкта господарюванняОСОБА_1, які полягали у
необґрунтованому підвищенні плати за найм (оренду) місць для здійснення
торгівлі непродовольчими товарами, є порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України “Про
захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі непродовольчими
товарами на ринках в межах Надвірнянського району, шляхом встановлення таких
цін та інших умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов
існування значної конкуренції на ринку, що призвело до ущемлення інтересів
споживачів (підприємців).

Пунктом
3 даного рішення за вчинене порушення накладено на суб'єкта
господарюванняОСОБА_1 штраф у розмірі 19 922грн., що становить 1176
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спір
виник внаслідок того, що позивач вважає вказане рішення незаконним, винесеним з
порушенням чинного законодавства та таким, що порушує права та інтереси
позивача, оскільки рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного
комітету України від 08.06.2007 № 4-р/тк за своїм змістом та висновками є
аналогічним рішенню від 11.05.2006 № 13-р/тк, яке було скасовано у судовому
порядку.

Як
вбачається із матеріалів справи, 11.05.2006 Тимчасовою адміністративною
колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 13-р/тк у справі
№1/ІІ-2006 „Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та
накладення штрафу”, яким визнано, що:

-
Надвірнянський центральний ринок” райСТ та ринок ПП ОСОБА_1 (здійснює
діяльність з надання в оренду (найми) торгових місць на ринку ПП „Візняки”) за
результатами 2005 року займали монопольне (домінуюче) становище на ринку
комплексних послуг з надання місць для торгівлі непродовольчими товарами на
ринках в межах Надвірнянського району із сукупною часткою 66,4 відсотка
(відповідно 34,9 та 31,5 відсотка у кожного);

- дії
ППОСОБА_1, які полягали у необґрунтованому підвищенні плати за найм (оренду)
торговельних місць, є порушенням законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України “Про захист
економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі
непродовольчими товарами на ринках в межах Надвірнянського району, шляхом
встановлення таких цін та інших умов придбання товару, які були б неможливими
за умов існування значної конкуренції на ринку, що призвело до ущемлення
інтересів споживачів (підприємців).

Також
вказаним рішенням від 11.05.2006 № 13-р/тк у справі №1/ІІ-2006 за вчинене
порушення на ППОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 24 000,00 грн.

Рішенням
Господарського суду міста Києва від 23.01.2007 у справі № 45/507 визнано
недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету
України „Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та
накладення штрафу” від 11.05.2006 № 13-р/тк.

Відповідно
до ст. 35 Закону України „Про захист економічної конкуренції” розгляд справ про
порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з
прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям
рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і
аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є
доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень;
отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх
клопотанням чи з власної ініціативи.

Згідно
ч. 1 та ч. 2 ст. 37 Закону України „Про захист економічної конкуренції” у разі
виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в
тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України
приймають розпорядження про початок розгляду справи. Розпорядження про початок
розгляду справи надсилається відповідачу протягом трьох робочих днів з дня його
прийняття.

Частинами
першою та другою статті 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції”
передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України
приймають рішення, зокрема, про визнання вчинення порушення законодавства про
захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист
економічної конкуренції; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає
монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; усунення
наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції; закриття
провадження у справі. Органи Антимонопольного комітету України, які прийняли
рішення, не мають права його скасувати або змінити, крім випадків, передбачених
статтею 58 цього Закону. Вони можуть виправити допущені в рішенні описки чи
явні арифметичні помилки, роз'яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його
змісту, а також прийняти додаткове рішення, якщо з якогось питання, що
досліджувалося під час розгляду справи, не прийнято рішення.

З
вищенаведених норм вбачається, що відповідач повинен був прийняти розпорядження
про початок розгляду справи.

Однак,
із оспорюваного рішення від 08.06.2007 № 4-р/тк слідує, що відповідач нового
розпорядження не приймав, натомість скористався розпорядженням від 15.02.2006 №
1 „Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції”, за яким розгляд справи № 1/ІІ-2006 завершився
прийняттям, скасованого у судовому порядку, рішення Тимчасової адміністративної
колегії Антимонопольного комітету України „Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та накладення штрафу” від 11.05.2006 № 13-р/тк.

Відповідачем
не надано доказів повідомлення позивача про початок розгляду будь-якої іншої
справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Здійснивши
аналіз рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України
від 08.06.2007 № 4-р/тк та рішення Тимчасової адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України від 11.05.2006 №13-р/тк колегія суддів вважає
слушними доводи позивача, що оспорюване рішення від 08.06.2007 № 4-р/тк за
своїм змістом та висновками є аналогічним рішенню від 11.05.2006 № 13-р/тк.

В
оспорюваному рішенні відповідачем вказано про проведення додаткового з'ясування
усіх обставин, які мають значення справи, але як вбачається із змісту рішення
для його винесення відповідач використав раніше зібрані матеріали, на підставі
яких прийнято рішення від 11.05.2006 № 13-р/тк.

Отже,
рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України
від 08.06.2007 № 4-р/тк у справі №1/ІІ-2006 „Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та накладення штрафу” прийнято з порушенням
вищезазначених норм чинного законодавства, тому підлягає визнанню недійсним.

Стосовно
строку оскарження вказаного рішення Тимчасової адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно
до ч. 1 ст. 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції” заявник,
відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно
ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною
другою ст. 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт
господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно
до частини сьомої статті 40 названого Кодексу рішення Антимонопольного комітету
України та його територіальних відділень можуть бути оскаржені до суду.

Оскаржуване
рішення прийнято 08.06.2007, а отримано позивачем 19.06.2007 згідно
повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, двомісячний
строк з дня одержання рішення для його оскарження закінчувався 20.08.2007.

Як
зазначає позивач, 10.08.2007 ним була подана до суду позовна заява про визнання
недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету
України від 08.06.2007 № 4-р/тк. Однак, вказана позовна заява була повернута
позивачу без розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2007 на
підставі п.п. 3, 4, 6, 10 ст. 63 ГПК України. Після виправлення недоліків,
позивач 31.08.2007 повторно звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суд
першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позову у зв'язку з
пропуском строку для оскарження рішення, не звернув уваги на той факт, що
позивачу не було відомо про повернення позовної заяви, оскільки ухвала про
повернення позовної заяви без розгляду виноситься без участі сторін, тобто до
моменту отримання такої ухвали у позивача відсутні відомості щодо руху позовної
заяви.

Як
вбачається із матеріалів справи, 29.08.2007 представник позивача ОСОБА_3 звертався
до Господарського суду м. Києва, а листом суду від 31.08.2007 надано відповідь
про повернення позовної заяви ухвалою суду від 16.08.2007.

Згідно
ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному
зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення
допущеного порушення.

Враховуючи
вищезазначене, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строк для
оскарження рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного
комітету України від 08.06.2007 № 4-р/тк.

За
таких обставин, апеляційна скарга Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду
міста Києва від 19.03.2008 у справі № 21/518-20/98 - скасуванню.

Згідно
положень статті ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно
до викладеного, керуючись ст. 49, ст. 101, п. 2 ст. 103, п. 1 та п. 4 ч. 1 ст.
104, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду міста
Києва від 19.03.2008 у справі № 21/518-20/98 скасувати. Прийняти нове рішення.

3.          Позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Антимонопольного
комітету України задовольнити повністю.

4.          Визнати рішення Тимчасової
адміністративної колегії Антимонопольного комітету України „Про порушення
законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” від
08.06.2007 № 4-р/тк недійсним.

5.          Стягнути з Антимонопольного комітету
України (03035, м. Київ, вул. Урицького, 45) на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (03110, м. Київ, вул.
Клінічна, 23-25, кв. 5, ідент. код ) 85,00 грн. витрати по сплаті
державного мита за подання позову, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, 42,50 грн. державного мита за подання
апеляційної скарги.

6.          Видати накази. Видачу наказів
доручити Господарському суду міста Києва.

7.          Матеріали справи № 21/518-20/98
повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль
В.В.

Шапран В.В.