донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.06.2008 р.                                                              справа №6/22

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Дзюби О.М.

суддів

Акулової Н.В. , Гези Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

Шевченко С.А.(по дов.),

від відповідача:

Забор С.Я. (по дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства „Відродження України” м.Слов'янськ Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

02.04.2008 року

по справі

№6/22 (Подколзіна Л.Д.)

за позовом

Приватного підприємства „Відродження України” м.Слов'янськ Донецької області

до

Відкритого акціонерного товариства „Слов'янський завод електромонтажних виробів” м.Слов'янськ Донецької області

про

стягнення 62 592грн. 72коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство “Відродження України” м.Слов'янськ, Донецької області (далі ПП „Відродження України”), звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача, Відкритого акціонерного товариства “Слов'янський завод електромонтажних виробів” м.Слов'янськ, Донецької області (далі ВАТ „Слов'янський завод електромонтажних виробів”) заборгованості за поставлену продукцію у сумі 26812грн.89коп. відповідно видаткових накладних №ЧП-00098 від 25.03.2005р., №ЧП-00113 від 30.09.2005р., №ЧП-00122 від 31.10.2005р., №122 від 31.10.2005р., №ЧП-00145 від 27.12.2005р., №ЧП-0000017 від 17.03.2006р., а також просить стягнути з відповідача передоплату у сумі 35779грн.83коп., яка була перерахована на рахунок відповідача на підставі договору на поставку продукції від 01.01.2006р. (всього 62592грн.72коп.).

Рішенням від 02.04.2008року господарський суд Донецької області (суддя Подколзіна Л.Д.) позовні вимоги задовольнив частково, стягнувши з відповідача заборгованість у сумі 26812грн.89коп. В решті частині позову відмовив.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не надані суду докази, які б підтверджували, що позивач вимагав у відповідача повернення суми попередньої оплати. факт виникнення заборгованості у сумі 26812грн.89коп., доведений позивачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення попередньої оплати у сумі 35779,83грн. скасувати, прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача попередню оплату у сумі 35779,83грн. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, а саме вимоги ст.693 Цивільного кодексу України.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

Між Відкритим акціонерним товариством “Слов'янський завод електромонтажних виробів” м.Слов'янськ, Донецької області (постачальник –відповідач у справі) та Приватним підприємством “Відродження України” м.Слов'янськ, Донецької області, (покупець позивач у справі) 1 січня 2006р. був укладений договір поставки технічної продукції (а.с.9). Строк дії договору встановлений з 05.01.2006р. по 31.12.2006р. (пункт 3.6 договору).

Пунктом 1.2 договору сторони визначили 100% передоплату за поставлену продукцію. Пунктом 3.1 договору сторони встановили, що відповідач здійснює відпуск продукції у кількості та асортименті, передбаченому у п.1.1 договору, доставка продукції здійснюється транспортом позивача, тобто самовивозом.

Відповідно до умов договору, у порядку попередньої оплати, позивачем були перераховані грошові кошти у сумі 128100грн, про що свідчить платіжне доручення №12 від 06.07.2006р. та виписки з банку (а.с.95-120).

Відповідач виконав свої зобов'язання щодо поставки продукції виконав частково у сумі 92320,17грн.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У зв'язку з частковим виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо поставки продукції, позивач 24.12.2007року звернувся з вимогою у вигляді листа №17 про відпуск кабельної продукції на суму 35779грн.83коп., та також про погашення заборгованості у сумі 26812грн.89коп. за отриману продукцію (а.с.13).

Предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 26812грн.89коп. відповідно видаткових накладних №ЧП-00098 від 25.03.2005р., №ЧП-00113 від 30.09.2005р., №ЧП-00122 від 31.10.2005р., №122 від 31.10.2005р., №ЧП-00145 від 27.12.2005р., №ЧП-0000017 від 17.03.2006р., а також вимоги про стягнення з відповідача передоплати у сумі 35779грн.83коп., яка була перерахована на рахунок відповідача на підставі договору на поставку продукції від 01.01.2006р. (всього 62592грн.72коп.).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що між сторонами у справі була досягнута усна домовленість щодо поставки продукції.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 11 вказаного Кодексу підставами для виникнення цивільних прав і обов’язків є договори та інші правочини.

В силу ч.2 ст.642 ЦК України сторони здійснили встановлення правовідносин не шляхом оформлення письмового договору, а конклюдетно, тобто, дії відповідача і позивача були правочином, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та підпадає під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України.

Із матеріалів справи вбачається, на підставі видаткових накладних №ЧП-00098 від 25.03.2005р., №ЧП-00113 від 30.09.2005р., №ЧП-00122 від 31.10.2005р., №122 від 31.10.2005р., №ЧП-00145 від 27.12.2005р., №ЧП-0000017 від 17.03.2006р., позивач здійснив поставку продукції на загальну суму 44005грн.05коп. (а.с.121-125). Відповідач продукцію оплатив частково у сумі 17192грн.16коп. Залишок заборгованості складає 26812грн.89коп.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку, позивачем доведені позовні вимоги.

Суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги про стягнення заборгованості у сумі 26812грн.89коп. Судове рішення в цій частині не оскаржується. Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач повідомив, що дана сума заборгованості ним погашена у повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник вказує, що згідно ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України скористався своїм правом вимоги повернення попередньої оплати після того, як не отримало від відповідача продукцію.

Дані твердження судова колегія не приймає до уваги, оскільки відповідно до части 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, але при цьому не передав товар покупцю відповідно до умов договору у встановлений строк, покупець має право вимагати від продавця передачу оплаченого товару, або повернення суми попередньої оплати.

В даному випадку, позивачем вимоги про повернення суми 35779грн.83коп. попередньої оплати у порядку ст.693 Цивільного кодексу України відповідачеві не направлялося і доказів з цього приводу не надано ані суду першої інстанції, ані апеляційній інстанції. Тоді як, в матеріалах справи є доказ звернення позивача з вимогою саме про відпуск кабельної продукції на суму 35779грн.83коп., а не про повернення грошових коштів на цю суму (а.с.13).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно дав оцінку доказам, об'єктивно розглянув їх у сукупності і правильно прийняв рішення про стягнення з відповідача тільки заборгованості у сумі 26812грн.89коп.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного провадження, судова колегія дійшла висновку, що твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення спростовуються матеріалами справи. Підстав для скасування рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2008року у справі №6/22 судова колегія не вбачає.

Витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Відродження України” м.Слов'янськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2008року у справі №6/22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2008року у справі №6/22 залишити без змін.

Головуючий          О.М. Дзюба

Судді:          Н.В. Акулова

Т.Д. Геза

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС