ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом Акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго”

До Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал”

Про визнання договору укладеним в редакції АЕК „Київенерго”

Суддя Станік С.Р.

Представники:

Від позивача: Носкова А.В. –предст. (дов. № У 07/111 від 10.01.2008)

Від відповідача: Печерський П.М. –предст. (дов. № 75 від 01.04.2008)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 05-001-1-1-1 укладеним в редакції позивача, а також відшкодувати за рахунок відповідача витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2008 було порушено провадження у справі № 47/93, розгляд якої було призначено на 23.04.2008.

Позивач через канцелярію суду подав заяву про уточнення позовних вимог

№ Д07/2416 від 18.04.2008, відповідно до якої уточнено редакцію пунктів 2.3, 5.2 та 5.4 договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 05-001-1-1-1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2008 розгляд справи відкладено на 22.05.2008, ухвалою від 22.05.2008 –на 05.06.2008.

Представник позивача в судовому засіданні 05.06.2008 заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримав у повному обсязі. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем існують господарські відносини, засновані на договорах про надання послуг з підвищення тиску холодної води Однак, у зв’язку з істотною зміною обставин, виникла потреба в укладанні нових договорів про надання послуг з підвищення тиску холодної води. Проте, на стадії укладання цих договорів виникли розбіжності з приводу окремих умовдоговору. Просив суд визнати договір про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 05-001-1-1-1 укладеним в редакції позивача.

Представники відповідача в судове засідання 05.06.2008 з’явилися, надали суду відзив на позовну заяву, який ґрунтується на тому, що не погоджуючись з запропонованим позивачем проектом договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 05-001-1-1-1, зокрема щодо предмету договору та порядку розрахунків, відповідачем направлено позивачу протокол розбіжностей. Проте, в порушення встановленого ст. 181 Господарського кодексу України порядку укладання господарських договорів позивач не вжив заходів для врегулювання розбіжностей з відповідачем, а передав вирішення даного спору до суду без згоди на це другої сторони. Проти заявлених позовних вимог заперечував. Просив суд у задоволені позову відмовити.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго” до Приватного Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал”, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, між позивачем –Акціонерною енергопостачальною компанією „Київенерго” (надалі –АЕК „Київенерго”) та відповідачем –Відкритим акціонерним товариством „Акціонерна компанія „Київводоканал” (надалі –ВАТ „Акціонерна компанія „Київводоканал”) існують господарські відносини, засновані на договорах про надання послуг з підвищення тиску холодної води, зокрема, № 16 від 18.02.1999, № 107 від 03.07.2001, № 1 від 01.07.2005 та № 661 від 01.07.2005. Проте, у зв’язку з істотною зміною обставин, з метою здійснення належного обліку філіями позивача обсягу послуг, наданих щодо кожного окремого теплового пункту, виникла потреба в укладанні нових договорів про надання послуг з підвищення тиску холодної води.

Листом № 03/4847 від 28.12.2007, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи, позивач –АЕК „Київенерго” направив відповідачу 47 проектів договорів на надання послуг з підвищення тиску холодної води, який отриманий відповідачем –ВАТ „Акціонерна компанія „Київводоканал” 29.12.2007, що підтверджується відтиском штампу відповідача на копії зазначеного листа.

Відповідно до наявного в матеріалах справи належним чином засвідченої копії листа ВАТ „Акціонерна компанія „Київводоканал” № 104/12-13/11-08 від 10.01.2008, яким було повідомлено позивача про розгляд направлених позивачем проектів договорів, непогодження підписання проектів договорів у редакції позивача та яким направлено проекти договорів, підписанні з протоколами розбіжностей, які відповідач просив розглянути, підписати, скріпити печаткою та один примірник протоколу розбіжностей повернути на адресу ВАТ “ Акціонерна компанія ”Київводоканал”.

Не погоджуючись з розбіжностями викладеними відповідачем в протоколі розбіжностей, позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 05-001-1-1-1, укладеним в редакції позивача –АЕК „Київенерго”.

Згідно пояснення представника позивача послуги з підвищення тиску холодної води є невід’ємною складовою частиною технологічного процесу водопостачання та водовідведення, за які споживачі за діючим тарифом сплачують кошти виконавцю комунальної послуги з водопостачання та водовідведення, яким у м. Києві є відповідач. Згідно з Порядком формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006

№ 959, до складу загально виробничих витрат, що входять до тарифу на водопостачання, включаються витрати, пов’язані з оплатою послуг інших спеціалізованих підприємств та з виконанням робіт, що віднесені до процесу виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, встановлюють загальний порядок користування системами комунального водопостачання та водовідведення та не встановлюють зобов’язань між сторонами щодо підвищення тиску в системах холодного водопостачання, у зв’язку з чим позивач вважає, що сторони повинні врегулювати свої відносини самостійно, на власний розсуд, шляхом укладення спірного договору.

Згідно пояснення представника відповідача відповідач має на меті укласти договір предметом якого є відшкодування позивачу витрат на експлуатацію насосного обладнання встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них, обґрунтовуючи свою позицію тим, що даний вид договору передбачений Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 № 65, зокрема, п. 5.1 яких передбачено, що відповідач повинен відшкодовувати позивачу реальні (вже понесені) витрати позивача на експлуатацію насосного обладнання. Відповідач вважає, що сторони не мають право відступати від положень даного акту при укладенні договору.

Крім того, згідно відзиву на позовну заяву та письмових пояснень відповідача, звернення позивача до суду з позовом про визнання договору укладеним в редакції АЕК „Київенерго” грубо порушує принцип свободи договору та позбавляє відповідача права визначити на свій розсуд можливість щодо укладання або утримання від укладання даного договору, визначити зміст договору, оскільки відсутній жодний законодавчий акт, яким покладено обов'язок на відповідача укласти договір про надання послуг з підвищення тиску холодної води, а згоди на передання переддоговірного спору, який виник між сторонами, на вирішення суду, відповідач не давав.

Ухвалою від 23.04.2008 зобов’язано позивача надати суду обґрунтування щодо правових підстав якими обумовлюються обов’язковість укладання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 05-001-1-1-1 (закон, державне замовлення) або письмові докази згоди відповідача на передання врегулювання розбіжностей по даному договору на розгляд суду, відповідно до п. 5 ст. 181 та ст. 187 Господарського кодексу України.

Згідно наданих позивачем письмових пояснень, укладання спірного договору не засноване на державному замовленні та прямої вказівки закону на його обов’язковість для сторін не має, однак, на думку позивача, обов’язковість договору випливає із суті правовідносин та звичаїв ділового обороту.

Згідно позовної заяви, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог

№ Д07/2416 від 18.04.2008 сторонами погоджено лише п.п. 4.1, 4.2, 5.1, 5.2, 6.1, 7.1, 7.2, 7.4-7.9, 9.1 договору, які не є істотними умовами, не розкривають зміст та предмет договору, а містять тільки загальноприйняті умови при укладанні договорів.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарських зобов’язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать. Підстави виникнення цивільних прав та обов’язків, серед яких вказано й договори, визначено також статтею 11 Цивільного кодексу України.

Загальні умови укладання договорів, які породжуються господарські зобов’язання, визначено статтею 179 Господарського кодексу України. Згідно з пунктом 3 цієї статті укладення договору є обов’язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання.

У відповідності до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одним із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно з статтею 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також частиною 2 статті 67 Господарського кодексу України визначено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до статті 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 646 Цивільного кодексу України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано умовах є відмовою від одержання пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Відповідно до вимог статті 649 Цивільного кодексу України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Відповідно до частин 2, 3, 5 статті 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

В силу статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

У відповідності до статті 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судом встановлено, що позивач в порядку встановленому статтею 181 Господарського кодексу України листом № 03/4847 від 28.12.2007 направив відповідачу пропозицію укласти договір про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 05-001-1-1-1.

Не погоджуючись з умовами, викладеними в проекті позивача, відповідач направив протокол розбіжностей, який містить суттєво інші умови договору, зокрема інший предмет договору –відшкодування позивачу витрат на експлуатацію насосного обладнання встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них, інші умови порядку розрахунку, який у відповідності до ст. 646 Цивільного кодексу України є відповіддю про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано умовах, є відмовою від одержання пропозиції і водночас новою пропозицією укласти договір.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що сторони мають намір укласти договори, які є різними за предметом укладання, сторони не дійшли згоди щодо жодної істотної умови договору, тому договір з підписаним протоколом розбіжностей, який складений відповідачем, визнається судом відмовою від акцепту і у той же час є новою пропозицією укласти договір. Позивач не погоджуючись з пропозицією відповідача щодо укладання договорів про відшкодування позивачу витрат на експлуатацію насосного обладнання встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них, передав розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договорів, на вирішення суду.

Враховуючи те, що позивачем не наведено жодних належних доказів та підстав, в силу яких у відповідача виникає обов'язок укласти з позивачем договір про надання послуг з підвищення тиску холодної води на запропонованих АЕК “Київенерго” умовах, відповідно до ст.ст. 181, 187 Господарського кодексу України, ст. 649 Цивільного кодексу України спірні правовідносини сторін під час укладання договорів можуть бути вирішені судом лише за домовленістю сторін.

Таким чином, судом встановлено, що жодним правовим актом органу державної влади та органу місцевого самоврядування не встановлена обов’язковість укладання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води, про що також зазначає позивач у письмових поясненнях, визнає та не спростовує відповідач у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взагалі не має намір отримувати від позивача послуги з підвищення тиску холодної води, та не погоджується на передання переддоговірного спору, який виник між сторонами, на вирішення суду, судом визнають безпідставними вимоги позивача щодо визнання укладеними договори про надання послуг з підвищення тиску холодної води у запропонованій позивачем редакції.

Враховуючи те, що сторонами не погоджено всі істотні умови договорів про надання послуг з підвищення тиску холодної води, в силу закону та відсутності на це згоди відповідача, розбіжності, які виникли між сторонами, в даному випадку не можуть бути в примусовому порядку вирішені судом, а тому договір про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 05-001-1-1-1 визнається судом неукладеним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                     С.Р. Станік