ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2008 р.

Справа № 02/45-2А.

Господарський суд Волинської області у складі: судді Костюк С.В.,

при секретарі судового засідання Абрамович І. В.

за участю представників сторін:

від позивача : Добриднюк Т. А., засновник ПП «Плюспідшипник»,

від відповідача : Стельмащук Ю. Г., дов. № 17 від 07.04.2008р., Коптєва А. Є. –дов. № 66 від 26.09.2007 року.

Розглянув справу

за позовом Приватного підприємства «Плюспідшипник», м.Луцьк

до Луцької об’єднаної державної податкової інспекції, м. Луцьк

про визнання нечинним податкових повідомлень-рішень від 02.04.2007 року № /0, № /0

Відповідно до п. 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, спір розглядається за нормами КАС України.

В судовому засіданні сторонам роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.ст.49, 51 КАС України. Заяви про відвід судді відповідно до ст.27 КАС України не поступило.

Відповідно до ст. 126 КАС України здійснюється повна фіксація судового процесу технічними засобами, а саме: програмно-апаратним комплексом «Діловодство суду».

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суть спору: ПП "Плюспідшипник" звернулося з адміністративним позовом про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 02.04.2007р. №/0 та №/0.

Обгрунтовуючи заявлену вимогу позивач зазначає, що при проведенні перевірки та оформлення її результатів перевіряючими порушено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджений наказом ДПА від 10.08.2005р. №327 та зареєстрований в Міністерстві юстиції 25.08.2005р. за №925/11205, підприємством не допущено порушення Законів України "Про оподаткування прибутку підприємств" та "Про податок на додану вартість" при здійсненні господарських операцій з СПД Бойко В.П., СПД Пігалюком Л.В., СПД Ланіним О.А., СПД Миколайчуком В.П. Угоди з зазначеними СПД не визнано недійсними.

Відповідач у запереченні на позов вимоги позивача відхиляє, вказуючи, що матеріалами перевірки встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 383903грн. по господарських операціях з приватними підприємцями Лапіним О.А., Миколайчуком В.П., Пігалюком А.В. та Бойко В.П. При цьому посилається на рішення судів, якими скасована державна реєстрація даних СПД, визнані недійсними установчі документи зазначених підприємців та скасовано свідоцтва про сплату ПДВ, тому податкові накладні, що підтверджують господарські операції між зазначеними суб’єктами підприємницької діяльності та ПП "Плюспідшипник" не відповідають вимогам п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" пунктам 2,3,4,5 п.п.6.3 п.6 Порядку заповнення податкової накладної (затверджених наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165 зі змінами внесеними наказом №469 від 08.10.1998р. та зареєстрованими в Міністерстві юстиції 28.10.1998р. №691/3131). В зв’язку з зазначеним у позивача були відсутні правові підстави на віднесення до валових витрат сум по вказаних господарських операціях.

Заявник ПП "Плюспідшипник" Добриднюк Т.А. також зазначила, що по всіх господарських операціях з підприємцями були укладені письмові угоди, розрахунки за отримані товари проводились в основному шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки СПД; в подальшому отримані товари реалізовувались як на території України так і за її межі, всі первинні документи, що підтверджують зазначені господарські відносини вилучені податковою міліцією і повинні знаходитись в матеріалах кримінальної справи.

Водночас, в акті перевірки відсутні дані, які підтверджують укладення письмових договорів, розрахунки за отримані товари від суб’єктів підприємницької діяльності .

Згідно листа ДПА у Волинській області від 21.01.2008р. № 828/10-207 кримінальна справа №55-016-07 порушена відносно засновника ПП “Плюспідшипник” Добриднюк Т.А. була об’єднана з кримінальною справою № 55-034-06 та направлена до Луцького міськрайонного суду з обвинувальним висновком.

З пояснень представників сторін, зібраних по справі доказів господарський суд встановив:

Луцькою ОДПІ проведена виїзна планова документальна перевірка приватного підприємства «Плюспідшипник»з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 26.07.2004 року по 31.12.2006 року, про що складений акт від 27.02.2007 року (а.с.10-36).

Згідно висновку перевіркою встановлені порушення вимог підпунктів 7.2.4, 7.4.5, 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пунктів 2, 3, 4, 5 п.п. 6.3 п. 6 Порядку заповнення податкової накладної, внаслідок чого занижено суму до сплати податку на додану вартість всього в сумі 383 868,00 грн. по періодах сплати з квітня 2004 року по грудень 2006 року; п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 «Валові витрати»Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»внаслідок чого занижено належну суму до сплати у доход бюджету у загальній сумі 287094,00 грн., в т. ч. в розрізі звітних періодів за 4 квартал 2005 року та за звітні періоди 2006 року.

Зокрема, на протязі з 29.10.2005 року по 28.02.2006 року у книзі обліку придбаних товарів (робіт, послуг) та у реєстрах податкових накладних за період з 01.03.2006 року по 29.06.206 року ПП «Плюспідшипник»відобразило та врахувало при складані декларації по податку на прибуток господарські операції з ПП Лапіним О. А. на загальну суму 623 192,58 грн.. (без ПДВ).

Господарським судом Волинської області 15.12.2006 року у справі № 2/90-74А скасовано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи –підприємця Лапіна О. А. з моменту державної реєстрації, ідентифікаційний номер, свідоцтво платника ПДВ, всі фінансові та бухгалтерські документи з 30.08.2005 року, за висновками суду від імені підприємця Лапіна О. А. діяли невстановлені особи, не уповноважені здійснювати будь-яку фінансово0господарську діяльність.

На протязі березня-жовтня 2005 року в книзі обліку придбаних товарів (робіт, послуг) ПП «Плюспідшипник»відобразило наслідки фінансово-господарських операцій з підприємцем Миколайчуком В. П. на загальну суму 689 147 ,95 грн.. Згідно з постановою господарського суду Волинської області від 26.09.2006 року у справі № 6/82-11 визнано недійсним установчі документи з моменту державної реєстрації підприємця Миколайчука В. П,, скасовано свідоцтво платника ПДВ, за висновком суду від імені Миколайчука В. П. здійснювали фінансово-господарську діяльність невстановлені особи, які подавали підроблені ними податкові накладні, а до податкового органу –підроблені податкові декларації з нульовим значенням. В результаті чого ПП «Плюспідшипник»по цих господарських операцях включено до податкового кредиту по ПДВ у відповідних звітних періодах всього суму 137 829,59 грн., чим занижено суму податку належну до сплати в бюджет.

Наслідки фінансово-господарських операцій з ПП Пігалюк Л. В. у жовтні 2004 року було включено до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ за жовтень 2004 року. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.06.2006 року по справі № 2-2338/06 визнано недійсними: свідоцтво про реєстрацію фізичної особи –підприємця Пігалюк Л. В. з моменту реєстрації, свідоцтво платника ПДВ, та платника єдиного податку. Судом встановлено, що Пігалюк Л. В. не знала про те, що вона зареєстрована підприємцем, підприємницькою діяльністю не займалась, ніяких документів, пов’язаних з підприємництвом не підписувала і не уповноважувала нікого на їх підписання.

У книзі обліку придбаних товарів (робіт, послуг) у січня 2005 року ПП «Плюспідшипник»відображено господарську операцію з підприємцем Бойко В. П. на суму 439,60 грн.. Рішенням господарського суду Волинської області від 25.01.2007 року у справі № 05/105/21-11А визнано недійсними установчі документи фізичної особи – підприємця Бойко В. П. з моменту державної реєстрації та скасовано з 20.10.2004 року свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи –підприємця, свідоцтво платника ПДВ.

На підставі матеріалів перевірки 02.04.2007 року Луцькою ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 про визначення податкового зобов’язання по ПДВ в сумі 571017,20 грн., з якої 383868,00 грн. основний платіж та 187149,20 грн. штрафна санкція та № /0, яким визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 367 583,40 грн., з них 287094,00 грн. основний платіж та 89489,40 грн. штрафна санкція.

Зазначені податкові повідомлення-рішення є предметом спору по справі.

Позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, за перевірений період ПП «Плюспідшипник»мало взаємовідносини з суб’єктами господарювання документи яких визнано недійсними на підставі рішень судів, які набрали законної сили, зокрема установчі документи, свідоцтва про державну реєстрацію фізичних осіб –підприємців, свідоцтва платників ПДВ з моменту реєстрації, первинні бухгалтерські документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначеними рішеннями судів встановлено, що фізичні особи –підприємці Лапін О. А., Миколайчук В. П., Пігалюк Л. В., Бойко В. П. фактично не здійснювали фінансово-господарських операцій з ПП «Плюспідшипник», тобто операції з придбання не мали реального товарного характеру, податків до бюджету не сплачували.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

У п.п.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не дозволяється включення до податкового кредит будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) –актом приймання робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно з п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України від 28.12.1994 року № 334/ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Таким чином, законодавством установлено, що платник податку –покупець має право збільшити валові витрати після оприбуткування товарів та зарахувати до податкового кредиту суму ПДВ, підтверджену належним чином, оформленою податковою накладною, яку він отримав.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.3.9 п. 5.3 ст. 5 даного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як було зазначено вище, виписані від імені фізичних осіб –підприємців податкові накладні не відповідають вимогам п.п. 7.2.1, 7.2.4, 7.4.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та вимогам п.п. 2,3,4,5 п.п.6.3 п.6 Порядку заповнення податкової накладної, а також п. 2 ст. 3 та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999 року, де зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо –безпосередньо після її закінчення. Однак, надані позивачем первинні документи не відповідають зазначеним нормам Закону.

Відтак, виходячи із приписів ст.ст. 70,71 КАС України, за якими кожна сторона повинна належними і допустимими доказами довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, враховуючи, те що позивач не довів належними доказами правомірність включення до податкового кредиту сум ПДВ та до валових витрат витрати пов’язані з господарськими операціями, які проводились з СПД Бойко В. П., Пігалюком Л. В., Лапіним О. А., Миколайчуком В. П., податковим органом правомірно по оспорюваних рішеннях проведено донарахування податку на додану вартість та податку на прибуток, а тому відмовляє в позові.

Керуючись Законами України "Про податок на додану вартість", «Про оподаткування прибутку підприємств», «Про порядок погашення погашення зобов’язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами», ст.ст.70,71,86,158-160 КАС України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

В позові відмовити.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

На постанову в 10-денний строк з дня виготовлення її повного тексту може бути подано заяву про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана в 10-денний строк без попереднього подання заяви.

Суддя

Дата виготовлення повного

тексту постанови 03.06.2008р.