ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р.

№ 23/114-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Короткевича О.Є. (доповідач у справі)

суддів :

Заріцької А. О., Хандуріна М.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва

на постанову

Господарського суду міста Києва від 18.03.2008 року

у справі

№ 23/114-б

за заявою

ТОВ "Компанія Інтеркомпласт ЛТД"

до

ТОВ "Партнерська агенція "Контроль якості"

про

Банкрутство

За участю представників учасників судового провадження:

від заявника

Не з'явився

від боржника

Не з'явився

від скаржника

Корнелюк М. П дов. від 13.06.2008 року за №2376/9/10-017

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Інтеркомпласт ЛТД" подало заяву про банкрутство ТОВ "Партнерська агенція "Контроль якості" у зв’язку із неспроможністю останнього виконати зобов’язання, що виникли на підставі правовідносин, пов'язаних з укладенням між сторонами договору про надання юридичних послуг.

06.03.2008 року господарським судом міста Києва порушено провадження у справі № 23/114-б про банкрутство ТОВ "Партнерська агенція "Контроль якості" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який діє на весь час провадження у справі про банкрутство.

Постановою господарського суду міста Києва від 18.03.2008 року в порядку ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визнано ТОВ "Партнерська агенція "Контроль якості" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута –арбітражного керуючого Бенедюка С. С.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, Державна податкова інспекція у Голосіївському районі міста Києва звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову про відкриття ліквідаційної процедури та визнання ТОВ "Партнерська агенція "Контроль якості" банкрутом, аргументуючи порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 04.09.2008 року прийнято касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва на постанову господарського суду міста Києва від 18.03.2008 року до провадження та призначено скаргу до розгляду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У даній справі судом першої інстанції порушено провадження та застосовано до боржника судову процедуру ліквідації на підставі ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якою передбачено особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань. Отже, у контекст вказаної норми при розгляді справи за правилами ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" предметом доказування є визнання місцезнаходження боржника –юридичної особи та факт відсутності керівних органів юридичної особи за її місцезнаходженням, а також встановлення відсутності підприємницької діяльності боржника.

Постанова суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є за своєю правовою природою судовим рішенням, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 №11 із змінами на даний час).

При винесені постанови господарський суд міста Києва встановив, що в матеріалах справи знаходяться докази відсутності боржника, які надані заявником.

Однак з цим висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом;місцезнаходження юридичної особи вказується в її установчих документах. Абзац шостий статті 1 Закону України" Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (у редакції чинній до внесення змін Законом України від 03.03.2005 року №2452-IV) визначає місцезнаходження юридичної особи як місцезнаходження постійно діючого виконавчого органу юридичної особи, а в разі його відсутності-місцезнаходження іншого органу чи особи. Уповноваженої діяти від імені юридичної особи без довіреності, за певною адресою, яка вказана засновниками (учасниками) в установчих документах і за якою здійснюється зв'язок з юридичною особою.

Відповідно до статті 16, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців створюється Єдиного державного реєстру, який містить повне найменування юридичної особи та скорочене у разі його наявності; ідентифікаційний код юридичної особи; організаційно-правова форма; місцезнаходження юридичної особи; дата та номер запису про проведення державної реєстрації юридичної особи, дати та номери записів про внесення змін до нього; серія та номер свідоцтва про державну реєстрацію, дата видачі або заміни свідоцтва про державну реєстрацію; дані про установчі документи, дати та номери записів про внесення змін до них.

Статтею 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців ”, який набув чинності з 01.07.2004 року в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.18 вказаного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру , не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Вказаний Закон також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, які здійснюються держреєстратором (п.7 ст.19 Закону).

Таким чином, нормами законодавства, чинними на час розгляду даної справи судом першої інстанції, передбачалося обов'язкове зазначення місцезнаходження юридичної особи в її установчих документах, а у разі, коли відбувалася зміна місцезнаходження, повинні були вноситись відповідні зміни до установчих документів та проводитись державна реєстрація цих змін.

Проте установчі документи ТОВ "Партнерська агенція "Контроль якості" в матеріалах справи взагалі відсутні, відповідно вони не досліджувались судом першої інстанції з метою з'ясування місцезнаходження боржника.

В матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру, однак суд першої інстанції не дав зазначеному факту належної оцінки, а також судом не повно встановлено обставини наявності або відсутності підприємницької діяльності боржника на час порушення провадження у справі про банкрутство, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Згідно зі ст.ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарський суд міста Києва при прийнятті постанови про визнання відсутнього боржника банкрутом не надано належної оцінки витягу в Єдиному державному реєстрі відповідно до вимог Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, а тому дійшов передчасного висновку про подальший розгляд справи за спрощеною процедурою шляхом визнання боржника банкрутом в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ”.

В контексті викладеного, Колегія суддів Вищого господарського суду України, вважає за необхідне, постанову господарського суду міста Києва від 18.03.2008 року у справі №23/114-б скасувати, справу передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін та учасників провадження у даній справі і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ”, ст. ст. 34, 43, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва на постанову господарського суду міста Києва від 18.03.2008 року у справі №23/114-б задовольнити частково.

2.          Постанову господарського суду міста Києва від 18.03.2008 року у справі №23/114-б скасувати.

3.          Справу передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий О. Є. Короткевич

Судді А. О. Заріцька

М. І. Хандурін