ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.08                                                                                 Справа № 16/107пн.

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Луганськ –Авто”, м. Луганськ

До Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанії “Лугкомплект”, м. Луганськ

про зобов’язання знести самовільно збудовані будівлі і огорожу

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Токіновій В.А.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача –представник не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про зобов’язання відповідача знести самовільно збудовані будівлі і огорожу.

Відповідно до довідки державного реєстратора Луганської міської ради від 17.06.08. №474132 юридичною адресою відповідача є: м. Луганськ, вул. Ім. Братьєв Палкіних , буд.45, кв.10.

Позивача протягом розгляду справи було зобов’язано надіслати копію позовної заяви відповідачу за належною адресою, а саме: м. Луганськ, вул. ім. Братьєв Палкіних , буд.45, кв.10., докази надсилання надати до суду.

Позивач не виконав вимоги суду. До матеріалів справи надіслано клопотання від 14.07.08. №785, яким позивач просить суд відкласти розгляд справи у зв’язку з зайнятістю представника позивача в іншому судовому процесі.

Клопотання позивача суд залишає без задоволення у зв’язку з відсутністю доказів щодо зайнятості представника позивача і у зв’язку з відсутністю доказів надіслання копії позову відповідачеві за належною адресою.

Відповідач у судове засідання не прибув, доводів позивача не оспорив, вимог ухвал суду не виконав, хоча судові процесуальні документи по справі були надіслані відповідачу за належною адресою.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про вирішення спору по суті в судовому засіданні 17.07.08. за відсутності сторін, оскільки встановлений законом строк для розгляду справи закінчується 23.07.08. (ст.69 ГПК України).

Позивач звернувся з даним позовом до суду і в позовній заяві вказує, що відповідач без отримання спеціальних дозволів веде будівельні роботи на орендованій відповідачем земельній ділянці. А саме: в позовній заяві зазначено, що відповідач огородив залізобетонним забором орендовану ним земельну ділянку, і забор збудовано понад краєм автомобільної дороги, у зв’язку з чим настала загроза спричиненню аварійних ситуацій на автомобільній дорозі для учасників дорожнього руху, у тому числі і для клієнтів позивача, які користуються небезпечною ділянкою цієї автомобільної дороги, поставляючи на підприємство позивача продукцію (автомобілі, запасні частини для машин та інше).

В позовній заяві позивач виказує освідомленість з приводу правомірності отримання відповідачем земельної ділянки в оренду від Олександрівської міської ради на підставі рішення та з приводу неправомірності будівництва, яке здійснює відповідач на орендованій ним земельній ділянці без отримання спеціальних дозволів (проектів, погоджень) від відповідних державних організацій на проведення будівельних робіт. По твердженню позивача в позовній заяві відповідачем порушено вимоги ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій», державні будівельні стандарти та вимоги Олександрівської міської ради про знесення самовільно збудованих об’єктів і огорожі.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою ст.55 Конституції України встановлено право кожної особи на захист свого права шляхом звернення з відповідними вимогами до суду.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України - захист цивільних прав та інтересів судом кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даною нормою встановлено способи захисту прав, які повинні бути дотримані особою, що звертається до суду за захистом

При вирішенні спору по суті, судом встановлено, що відповідач при веденні своєї господарської діяльності ніяким чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, здійснюючи будівництво на орендованій відповідачем земельній ділянці.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Таким чином, позивач зобов’язаний був довести суду факт порушення відповідачем цивільного права позивача, що і призвело останнього до звернення з даним позовом до суду, і що у даному позові обрано захист власних прав у встановлений законом спосіб.

Докази порушення відповідачем при веденні своєї господарської діяльності на орендованій земельній ділянці будь-якого цивільного права позивача в матеріалах справи відсутні.

Викладені в позовній заяві твердження про порушення відповідачем встановленого законом порядку при забудові території (орендованої земельної ділянки) не є доказами порушення прав позивача. При цьому слід вказати, що позивач не наділений правом виступати в інтересах міської ради чи архітектурного управління, не має повноважень по контролю та надзору над веденням будівництва і до компетенції позивача не входить нагляд за дотриманням діючого законодавства суб’єктами господарювання.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги слід визнати безпідставними, відсутнім порушення прав та законних інтересів позивача діяльністю відповідача по будівництву огорожі (та інших об’єктів) на орендованій земельній ділянці і в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати слід покласти на позивача у відповідності до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, ст.19,ст.55 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.22,33,34,43,49,69,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 17.07.08.

Суддя                                                                                 Р. Шеліхіна