ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М   У К
Р А Ї Н И

"14" травня 2008 р.
Справа №  16/1490

Господарський
суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М.,    при секретарі: Волна С.В.  за участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1- особисто;

відповідача:
не з"явився;

треті
особи: не з'явилися;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні  в м.
Черкаси справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1до
Закритого акціонерного товариства "Рось" про виключення майна з-під
арешту та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред'явлено позов до відповідача по
справі про виключення придбаного ним автомобіля ЗИЛ 5301 реєстраційний НОМЕР_1
з переліку майна, що перебуває під забороною та арештом. Одночасно позивач
просить визнати за собою право власності на цей автомобіль, який було придбано
у відповідача за договором купівлі-продажу, але через накладений арешт позивач
не може зареєструвати його за собою у встановленому порядку.   У судовому засіданні представник позивача
позов підтримав повністю та просить його задовольнити.

Відповідач по справі, будучи належними чином
повідомленим про час і місце розгляду справи, свого представника в судове
засідання не направив. У направленому суду відзиві на позовну заяву відповідач
позов визнав повністю.

Ухвалою суду до участі у справі було
залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача -- Черкаську філію спеціалізованого державного підприємства
"Укрспец"юст" м. Черкаси та
підрозділ примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління
юстиції у Черкаській області. Їх явка в засідання обов'язковою не визнавалася.
Головне управління юстиції в Черкаській області направленим клопотанням просить
розгляд справи провести без участі свого представника.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести
за відсутності представників  відповідача
та третіх осіб за наявними документами на підставі ст. 75 ГПК України, оскільки
їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доводи та
пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі документи, суд
вважає, що позов підлягає до  повного
задоволення, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня
2006 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір
купівлі-продажу б/н, у відповідності до умов якого ЗАТ "Рось"
продало, а СПД ОСОБА_1придбав автомобіль ЗИЛ 5301, 1998 року випуску,
реєстраційний НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2, фургон -С за 20 200,00 грн. Продавець за
умовами п. 2.1. договору зобов'язався зняти автомобіль з реєстрації.

Даний договір відповідає ст. 655 ЦК України,
у відповідності до якої за договором купівлі-продажу продавець продає, а
покупець придбаває та зобов'язується оплатити
товар на умовах договору. Доказів про недійсність договору від
01.12.2006 року сторонами у справу не надано.

Матеріалами справи підтверджується, що
рішення про продаж автомобіля було прийнято наглядовою радою ЗАТ
"Рось" і оформлено протоколом № 16 від 30.11.2006 року. Ринкова
вартість автомобіля визначена в сумі 18 618,30 грн. згідно висновку про
вартість об'єкта оцінки             (
а.с. 11) від 29.09.2006 року.

За доводами позивача, що підтверджується
матеріалами справи та не заперечується відповідачем, в якості оплати за
автомобіль відповідачу було перераховано 20 200,00 грн. 01.12.2006 року на
рахунок відповідача, вказаний у договорі, з призначенням платежу - за
автомобіль ЗИЛ 5301.

У відповідності до ст. 334 ЦК України, право
власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо
інше не передбачено договором.

Придбаний автомобіль був переданий позивачу
відповідачем згідно приймання-передавального акту від 01.12.2006 року ( а.с.
15), в якому також детально описано недоліки проданого автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що стосовно
виконання умов договору купівлі-продажу від 01.12.2006 року у сторін по справі
взаємні претензії відсутні, а тому суд констатує, що позивачем правомірно
набуто право власності на придбаний ним автомобіль ЗИЛ 5301.

У відповідності до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

За доводами позивача, спір між сторонами
виник в зв'язку із тим, що відповідач не зняв автомобіль з реєстрації вчасно і
за його клопотанням в справі № 01/5005а за позовом ЗАТ "Рось" до
Черкаської філії спеціалізованого державного підприємства
"Укрспец"юст" м. Черкаси та
підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління
юстиції у Черкаській області про зобов'язання утриматися від вчинення дій по
примусовій реалізації майна боржника -- було накладено арешт на все майно ЗАТ
"Рось", під який потрапив і придбаний позивачем автомобіль.

Дана обставина перешкоджає позивачу
перереєструвати автомобіль та реалізувати свої права власника.

З наданих управлінням Державтоінспекції
документів вбачається, що арешт на придбаний позивачем автомобіль було
накладено згідно постанови Соснівського відділу ДВС Черкаського міського
управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його
відчуження від 22.10.2007 року ( а.с. 25), прийнятої на підставі ухвали
господарського суду Черкаської області по справі № 01/5005а.

У відповідності до ст. 59 Закону України
"Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органа і посадових осіб ДВС та звернень
учасників виконавчого провадження" також передбачено, що вимоги осіб щодо
приналежності майна їм , а не боржникові, вирішуються шляхом пред'явлення
позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт. В такий же
спосіб повинні діяти і особи, які користуються чи володіють майном боржника на
законних підставах ( п. 16).

Виходячи з того, що набуття позивачем
права власності на автомобіль по договору купівлі-продажу від 01.12.2006 року
відбувся раніше, ніж було накладено на нього арешт ( 22.10.2007 року), то
позивач має право пред'явити позов про звільнення свого майна з -під арешту,
оскільки воно вже не належить ЗАТ "Рось".

Одним із способів захисту цивільних прав
та інтересів у відповідності до ст. 16 ЦК України також може бути визнання
права.

У направленому суду відзиві на позов від
13.05.2008 року відповідач вказав, що не заперечує проти визнання за позивачем
права власності на автомобіль, а накладений арешт на автомобіль ні в якій мірі
не спрямовувався проти позивача. Укладений між сторонами договір
купівлі-продажу автомобіля від 01.12.2006 року
відповідач розцінює як такий, що відбувся.

З цих підстав  придбаний позивачем автомобіль ЗИЛ 5301
повинен бути виключений з-під арешту, а за позивачем слід визнати на нього
право власності.

На підставі статті 49 ГПК України  судові витрати повинні бути покладені на
відповідача по справі. Оскільки позивач надав заяву про відмову від стягнення
державного мита та витрат на ІТЗ судового процесу з відповідача, примусовому
стягненню вони не підлягають.

Керуючись статтями 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.  Позов
задовольнити  повністю.

2.          Визнати за суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1, ідентифікаційний НОМЕР_3, АДРЕСА_1 право
власності на автомобіль ЗИЛ 5301, 1998 року випуску, реєстраційний НОМЕР_1, №
шасі НОМЕР_2, фургон -С .

3.  Звільнити з-під арешту, накладеного згідно
постанови Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про
арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.10.2007
року, автомобіль  ЗИЛ 5301, 1998 року
випуску, реєстраційний НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2, фургон -С , зареєстрований за
ЗАТ "Рось" ( ідентифікаційний код 14187396, м. Черкаси, вул. 30 років
Перемоги, 70).

Накази  видати.

Рішення може бути оскаржене до
Київського  міжобласного апеляційного
господарського суду протягом 10 днів.

СУДДЯ
Н.М. Спаських