ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№ 02/104-38.1

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Плюшко І.А.,

суддів

Разводової С.С. (доповідач по справі), Самусенко С.С.,

розглянувши касаційну скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

на

рішення господарського суду Волинської області від 12.10.07р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.01.08р.

у справі

№ 02/104-38.1

за позовом

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до

Луцької міської ради, Державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про

стягнення 10535233,69 грн.

За участю представників сторін

від позивача Мицько Р.М. дов. від 29.12.08р. № 247/10,

від відповідача не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України» звернулася до господарського

суду Волинської області з позовом до Луцької міської ради та ДКП «Луцьктепло» про стягнення збитків в розмірі 10 535 233,69 грн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 12.10.2007 року у справі № 02/104-38.1 (суддя Костюк С.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 року у справі № 02/104-38.1 (судді: Кравчук Н.М., Гнатюк Г.М., Мирутенко О.Л.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 12.10.2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 року у справі № 02/104-38.1 та передати справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, посилаючись на порушення та невірне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 224 Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 141 постанови КМУ «Про забезпечення споживачів природним газом»№ 1729 від 27.12.2001 року, ст.ст. 33, 43, 83 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 231 від 19.05.1999 року було створено державне комунальне підприємство «Луцьктепло».

Розпорядженням Луцької міської ради № 225-рв від 27.05.2003 року було скасовано державну реєстрацію ДПТМ «Луцьтеплокомуненерго».

Суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням місцевого господарського суду від 05.05.200 року у справі № 02/9438 в задоволенні позову ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»до ДКП «Луцьктепло»про стягнення 105 703 грн. заборгованості за поставлений газ ДПТМ «Луцьтеплокомуненерго»відмовлено, на тій підставі, що зі змісту рішення Луцької міської ради № 18/16 від 23.10.2001 року не вбачається, що ДКП «Луцьктепло»є правонаступником ДПТМ «Луцьтеплокомуненерго».

Отже, в зв’язку з ліквідацією ДПТМ «Луцьтеплокомуненерго»та виключенням його з ЄДРПОУ за рішенням Луцької міської ради перед ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»залишився непогашеним борг в сумі 10 535 233,69 грн.

Як було зазначено, ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»звернулася до господарського суду Волинської області з позовом до Луцької міської ради та ДКП «Луцьктепло» про стягнення збитків в розмірі 10 535 233,69 грн., оскільки вважає, що такі збитки виникли внаслідок неправомірних дій –ліквідацією ДПТМ «Луцьтеплокомуненерго» та створення нового підприємства ДКП «Луцьктепло»без правонаступництва попереднього.

Статтею 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Збитки підлягають відшкодуванню у разі наявності протиправної поведінки(дії чи бездіяльності), збитків, причинно-наслідкового зв’язку між ними та вини заподіювача шкоди.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які є відмінними від загальних правил деліктної відповідальності. Так, шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Вказані норми не заперечують наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов’язковими для доказування.

Суди попередніх інстанції підставно не прийняли до уваги твердження позивача про те, що протиправна поведінка Луцької міської ради полягає в прийнятті виконавчим комітетом рішення № 231 від 19.05.1999 року про створення державне комунальне підприємство «Луцьктепло», рішення міської ради від 23.10.2001 року № 18/16 «Про передачу з балансу ДПТМ «Луцьтеплокомуненерго»на баланс ДКП «Луцьктепло»майна», розпорядження міського голови № 225-рв від 27.05.2003 року «Про скасування державної реєстрації ДПТМ «Луцьтеплокомуненерго», тим самим завдавши збитків, оскільки доказів в підтвердження скасування зазначених актів позивачем не було надано.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки на момент розгляду справи рішення «Про ліквідацію підприємства теплових мереж «Луцьктеплокомуненерго»від 22.11.2002 року є чинним і ніким не оскаржено, крім того позивачем не доведено факту протиправної поведінки Луцької міської ради, то рішення місцевого господарського суду, яким відмовлено в задоволенні позовної заяви є законним і обґрунтованим і його слід залишити без змін.

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, відповідає нормам матеріального і процесуального права та підстав для її зміни або скасування не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1115, 1117 , 1119 - 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.           Касаційну скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 12.10.07р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.01.08р. по справі № 02/104-38.1 залишити без змін.

Головуючий, суддя І.А. Плюшко

Судді                                                                        С.С. Разводова

С.С. Самусенко