РІШЕННЯ

"16" квітня 2008 р.

Справа № 4/205-3638

Господарський суд Тернопільської
області

у складі

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю
Телерадіокомпанії "Тернопіль" вул. Сагайдачного, 1, м. Тернопіль.

до Управління комунальної власності Тернопільської міської ради
бульвар Т.Шевченка, 21, м. Тернопіль.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний
підприємець ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

про визнання
частково недійсним договору купівлі-продажу.

За участю представників сторін:

позивача: юрист Бріль О.О., довіреність №78 від
28.02.07р.

директор П'яла Я.П.,
наказ №1 від 19.11.99р.

відповідача
:
не з'явився.

3-ї
особи: підприємець ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1.

Суть справи:

В судовому засіданні представникам сторін роз'яснено процесуальні
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія
"Тернопіль" вул. Сагайдачного, 1, м. Тернопіль звернулося до
господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача -
Управління комунальної власності Тернопільської міської ради бульвар
Т.Шевченка, 21, м. Тернопіль, третя особа - Приватний підприємець ОСОБА_1 АДРЕСА_1,
про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині незаконної
приватизації коридору-переходу на другому поверсі будівлі по вул. Сагайдачного,
1.

Управління комунальної власності Тернопільської міської ради у
відзиві на позовну заяву за №1193-у від 28.09.2007р. та його представник в
судовому засіданні 28.09.2007р. позову не визнав, посилаючись на те, що  згідно нової інвентарної справи
коридор-перехід не є площею спільного користування, як вказує позивач, а є
корисною площею, яку орендував та законно приватизував СПД ОСОБА_1

Третя особа підприємець ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву №(без
номера) від 24.09.2007р. та в судовому засіданні 28.09.2007р. позову не визнав,
посилаючись на те, що ним 07.06.20025р. приватизовано приміщення загальною
площею 213,6 кв.м., а перший поверх, сходова клітка та коридор залишилися у
спільному користуванні із ТОВ Телерадіокомпанією “Тернопіль”.

Ухвалою від 28.09.2007р. розгляд справи відкладено на 19.10.2007р.
та в судовому засіданні оголошено перерву до 26.10.2007р. та до 01.11.2007р.

Ухвалою від 01.11.2007р. зупинено провадження по справі та
призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення
можливості та необхідності облаштування другої сходової клітки у приміщенні по
вул. Сагайдачного, 1, в м. Тернополі, яке орендує позивач - ТОВ
Телерадіокомпанія "Тернопіль" без чи із використанням площі, що
викуплена приватним підприємцем ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу
приміщення від 07.06.2002р.

У зв'язку із надісланням до господарського суду 20.02.2008р.
Тернопільським відділенням КНДІСЕ висновку експертизи за №2643 від
05.02.2008р., ухвалою від 21.02.2008р. без поновлення провадження у справі, з
метою ознайомлення представників сторін та третьої особи із висновком та
надання можливості останнім направити суду свої заперечення чи погодження,
призначено засідання на 11.03.2008р. з обов'язковою участю експерта, який
здійснював судову будівельно-технічну експертизу.

Позивач, у поданому 07.03.2008р. запереченні за №05Т від
07.03.2008р. та його повноважний представник в судовому засіданні, яке
відбулося 11.03.2008р., з висновком експерта №2643 від 05.02.2008р. не
погодився, посилаючись при цьому на те, що при проведенні відповідних креслень
та варіантів, не було враховано теперішнього становища ТОВ Телерадіокомпанії
"Тернопіль". Крім того зазначив, що при розробленні варіанту №2 про
влаштування другої сходової клітки, експертом вказано площу спільного
користування 57,4 м.кв. та не враховано, що площі спільного користування згідно
відповідних документів становлять 53,7 м кв., у зв'язку з чим просив винести
рішення про повернення позивачу затрачених коштів в розмірі 1500грн.00коп. на
проведення будівельно-технічної експертизи та стягнення їх з відповідача і
третьої особи, оскільки висновок експертизи не надав нових підтверджень та
доказів.

Відповідач, у поданому поясненні №б/н, б/д та його повноважний
представник в судових засіданнях заперечення позивача на висновок експерта
вважає невірними, посилаючись при цьому на те, що у спірному користуванні ТзОВ
ТРК  "Тернопіль" та ОСОБА_1
знаходяться площі на першому поверсі, сходова клітка і коридор другого поверху,
а для влаштування сходової клітки необхідна площа також відповідно третього і
четвертого поверху. Такий варіант влаштування сходової клітки був погоджений також
комісіями міської ради. Крім того, позивачу було відомо про відсутність другого
евакуаційного виходу з приміщень третього та четвертого поверху, проте саме
існуючий варіант розподілу приміщень був обраний ним при купівлі патенту у
ОСОБА_1, а договір оренди був укладений управлінням комунальної власності,
виходячи з договору купівлі-продажу частини патенту.

Ухвалою від 11.03.2008р. провадження у справі поновлено та
призначено до розгляду на 18.03.2008р.

24.03.2008р. представником відповідача долучено до матеріалів
справи копії: інвентарної справи, патенту №90 від 29.12.2000р., Договору оренди
нежитлових приміщень (будівель) комунальної власності №4011 від 29.12.2000р. та
інші документи.

07.04.2008р. ТОВ Телерадіокомпанія "Тернопіль" подала
суду клопотання №011/Т від 07.04.2008р. про витребування у відповідачів
оригіналу договору купівлі-продажу, документів на приватизацію спільної площі
першого поверху, де міститься парфумерний кіоск, який займає частину спільної
площі в розмірі 7 кв.м., яку орендує позивач і за яку щомісяця сплачує
управлінню комунальної власності орендну плату.

У зв'язку із нез'явленням в судове засідання експерта, який
здійснював судову будівельно-технічну експертизу, явка якого була визнана
обов'язковою, ухвалою від 18.03.2008р. розгляд справи відкладено на
08.04.2008р. та в судовому засіданні оголошено перерву до 11.04.2008р.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2008р., експерт надав
суду та сторонам пояснення з приводу висновку експертизи, зазначивши, що 2-й
варіант є більш реальним і може бути використаний сторонами при вирішенні
спору.

В судовому засіданні, згідно ст. 77 ГПК України оголошено перерву
до 16.04.2008р., для надання можливості сторонам подати додаткові докази по
справі.

14.04.2008р. представник позивача подав суду клопотання №010/Т від
11.04.2008р. та долучив до справи копію листа із вх. №35-у від 10.01.2002р. та
листа за №07/1-3886/03 від 31.12.2003р., які просив врахувати при вирішенні
справи.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до
ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідних клопотань
представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

- 31.12.1998р. між Управлінням економіки Тернопільської міської
ради та СПД ФО ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу патенту, укладено
договір оренди нежитлових приміщень №4167, згідно з умовами якого Управління
передало, а СПД ФО ОСОБА_1 прийняв в орендне користування нежитлові приміщення
за адресою м. Тернопіль, вул. Сагайдачного, 1, площею 911,8 кв.м., що
знаходилась на балансі УЖКГ, для використання під магазин -офіс;

- 07.11.2000р. ОСОБА_1 АДРЕСА_1 продав частину патенту ТОВ
Телерадіокомпанії «Тернопіль» м-н. Привокзальний, м.Тернопіль, про що між ними
укладено договір купівлі-продажу;

- 29.12.2000р. між Виконавчим комітетом Тернопільської міської
ради в особі Управління комунального майна міста та СПД ФО ОСОБА_1 переукладено
договір оренди нежитлових приміщень (будівель) комунальної власності №4167,
згідно з умовами якого Управління передало, а СПД ФО ОСОБА_1 прийняв в строкове
платне користування нежитлові приміщення (будівлі) комунальної власності, за
адресою: м. Тернопіль, вул. Сагайдачного, 1, площею 240,2 кв.м., а з ТОВ ТРК «Тернопіль»(Орендар),
на підставі патенту №90 від 29.12.2000р., затвердженого начальником управління
комунального майна міста, укладено договір оренди нежитлових приміщень
(будівель) комунальної власності №4011, згідно з яким Орендодавець передав, а
Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення (будівлі)
комунальної власності, за адресою: м. Тернопіль, вул. Сагайдачного, 1, площею
671,6 кв.м.;

- згідно з п. 3.1. договорів №4167 від 29.12.2000р. та №4011 від
29.12.2000р., в оплату за оренду приміщення входить вартість користування
коридором-переходом (площа 28 кв.м.), призначеним для спільного користування;

- 12.11.2001р. між Управлінням комунального майна міста та СПД ФО
ОСОБА_1 укладено додаток до договору оренди нежитлового приміщення №4167 від
29.12.2000р., яким зменшено площу орендованого приміщення по вул. Сагайдачного,
1, на першому та другому поверхах, до 213,6 кв.м. та визначено площу для
спільного користування у розмірі 26,85 кв.м.;

- 07.06.2002р. зазначене приміщення на підставі договору
купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №2378 було передано Управлінням
комунального майна міста у власність підприємця ОСОБА_1;

- 05.07.2002р. у зв'язку із приватизацією СПД ФО ОСОБА_1 частини
приміщення площею 213,6 кв.м., між відповідачем по справі та підприємцем
ОСОБА_1 укладено додаток до договору оренди нежитлових приміщень №4167 від
29.12.2000р., яким внесено зміни в п. 1.3. даного договору та залишено в оренді
26,85 кв.м. площі, призначеної для спільного користування із іншим орендарем;

- 29.10.2002р. між Управлінням обліку та контролю за використанням
комунального майна та ТОВ ТРК «Тернопіль»укладено додаток до договору оренди
нежитлових приміщень №4011 від 29.12.2000р., яким визначено площу орендованого
позивачем приміщення у розмірі 687,5 кв.м. та площу спільного користування у
розмірі 26,85 кв.м.;

- 19.03.2003р. Тернопільським МБТІ, на підставі договору
купівлі-продажу приміщення, посвідченого Першою Тернопільською державною
нотаріальною конторою 11.06.2002р. за реєстром №2378 та акту передачі
комунального майна, складеного 11.06.2002р., підприємцю ОСОБА_1 видано
реєстраційне посвідчення на приміщення площею 213,6 кв.м., яке знаходиться в м.
Тернополі по вул. Сагайдачного, 1, про що зроблено запис в реєстрову книгу за
№1399;

- на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської
ради від 15.04.2004р. за №320 «Про розгляд звернення суб'єкта підприємницької
діяльності Ю.А. Щепанюка»останнім зроблено ремонт і перепланування власних
приміщень, у зв'язку з чим згідно журналу підрахунку площі житлового будинку з
нежитловими (вбудованими) приміщеннями, площа приміщення зменшилась до 212,5
кв.м.

Позивач - ТОВ ТРК «Тернопіль»стверджує, що він як юридична особа,
яка хоч і не є власником, але володіє майном (приміщеннями 3-4 поверхів по вул.
Сагайдачного, 1) на підставі договору оренди, у відповідності до ст. 48 Закону
України «Про власність»(№697-XII від 07.02.1991р.), має право усунення
будь-яких порушень своїх прав і відшкодування завданих цим збитків від
власників спірного приміщення, тому враховуючи, що приватизація
коридору-переходу на 3 - 4 поверхах, як корисної площі одному орендареві без
врахування інтересів іншого, є порушенням принципу рівності прав, передбачених
Конституцією України, просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу,
укладений між відповідачем та ПП ОСОБА_1 в частині незаконної приватизації
коридору-переходу на другому поверсі будівлі по вул. Сагайдачного, 1 та
зобов'язати відповідача доповнити договір оренди додатком про спільне
користування коридором позивачем і ОСОБА_1 з подальшим облаштуванням сходової
клітки.

Крім цього, ТОВ ТРК «Тернопіль»у позовній заяві заявлено
клопотання про поновлення строку позовної давності для її подання, оскільки
позивач потерпає від щоразового накладення штрафних санкцій зі сторони
наглядових інстанцій (пожежних, будівельних).

Господарський суд, оцінивши подані сторонами та третьою особою
докази в сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити, з огляду на таке:

- відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного
майна»(№2163-XII від 04.03.1992р.) одним із принципів, на основі яких
здійснюється приватизація, є законність. Угода, укладена в процесі
приватизації, може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом. Щодо
угод, вчинених до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003р.
№435-IV, підстави і наслідки її недійсності визначаються статтями 47 - 58
Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963р. (далі -Цивільний кодекс УРСР), якщо
угода не підпадає під дію інших законів, які встановлюють спеціальні підстави
та наслідки недійсності угод;

- мотивуючи свої вимоги, позивач посилався на ч. 4 ст 13
Конституції України, ст. 48 Закону України «Про власність»(чинного на момент
укладення договору) та на Державні будівельні норми «Громадські будинки та
споруди»і стверджує, що при приватизації приміщення 1 - 2 поверхів по вул.
Сагайдачного, 1 Управління комунальної власності Тернопільської міської ради
керувалося Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)», але при тому ним не були враховані відповідні розділи з
Державних будівельних норм, зокрема «Громадські будинки і споруди»;

- оспорюваний позивачем договір укладений між відповідачем та ПП
ОСОБА_1 07.06.2002р., тобто до набрання чинності Цивільного кодексу України, а
тому підстави і наслідки визнання його частково чи повністю недійсним слід
визначити за ст.ст. 47-58 Цивільного кодексу УРСР;

- згідно із ст. 48 Цивільного кодексу УРСР, недійсною є та угода,
яка не відповідає вимогам закону і тому не породжує тих правових наслідків,
яких бажали сторона або сторони при здійсненні цієї угоди, але породжує інші
права та обов'язки, яких сторона або сторони не бажали, але які прямо вказані в
законі;

- зазначена стаття застосовується судом при порушенні
встановленого порядку здійснення громадянами і організаціями дій, спрямованих
на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, при
обмеженні угодою особистих або майнових прав неповнолітніх дітей, а також у
інших випадках їх невідповідності вимогам чинного законодавства, якщо для них
не встановлені окремі правила визнання угод недійсними;

- враховуючи, що основним законодавчим актом, порушення якого
породило позов про визнання договору від 07.06.2002р. частково недійсним,
позивач називає Державні будівельні норми, неврахування яких при його
укладенні, порушує право ТОВ ТРК «Тернопіль»на спільне користування коридором -
переходом на 2-му поверсі приміщення по вул. Сагайдачного, 1 та який
використовувався ним (позивачем) як евакуаційний вихід з будівлі, тому
господарський суд ухвалою від 01.11.2007р. призначив у справі будівельно
-технічну експертизу, проведення якої було доручено Тернопільському відділенню
Київського науково-дослідного інституту судових експертиз;

- на вирішення експертизи поставлено питання можливості та
необхідності облаштування другої сходової клітки (евакуаційного виходу з
будівлі) у приміщенні по вул. Сагайдачного, 1, що орендує позивач -ТОВ
Телерадіокомпанія "Тернопіль" (без чи із використанням площі, що
приватизована ПП ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу приміщення від
07.06.2002р.);

- згідно із висновком експерта за №2643 від 05.02.2008р.
проведеного старшим науковим співробітником Тернопільського відділення КНДІСЕ
Поляцко Г.Д. (попередженого про кримінальну відповідальність за дачу свідомо
неправдивого висновку у відповідності до ст. 384 Кримінального кодексу
України);

- будівля по вул. Г.Сагайдачного, 1 в м. Тернополі 4-х поверхова з
підвалом обладнана двома сходовими клітками -приміщення 2-1 площею 31,6 м.кв.,
в якому розташована сходова клітка, яка виходить з першого на другий поверх;

- приміщення I? XVI, 2-18, 3-19, 4-35, в яких розташована сходова
клітка із підвалу 4-го поверху;

- згідно Державних будівельних норм України «Пожежна безпека
об'єктів будівництва»ДБН В.1.1-7-2002 п. 5.13 з приміщень другого, третього і
четвертого поверхів повинно бути два евакуаційні виходи (сходові клітки);

- при цьому експертом наведено 2 можливих варіанти облаштування
другого евакуаційного виходу (сходової клітки):

Варіант №1:

- влаштування сходової в приміщенні 2-2 площею 15,0 м.кв. другого
поверху та в приміщеннях 3-29 площею 18,80 м.кв. (третій поверх) і 4-45 площею
19,1 м.кв. (четвертий поверх). При цьому для влаштування сходової
використовується 52,9 м.кв. корисної (робочої) площі та 7,3 м.кв. коридору. В
тому числі приміщення, які приватизовані ОСОБА_1 площею 22,3 м.кв.;

Варіант №2:

- сходова клітка виходу на 3-й та 4-й поверхи влаштовується в
приміщеннях, що розташовані над сходовою кліткою виходу із першого на другий
поверх (приміщення 3-28 площею 12,4 м.кв. та частина приміщення 3-26 площею
16,3 м.кв.,приміщення 4-44 площею 15,2 м.кв. та частину приміщення 4-43 площею
13,5 м.кв.). Для влаштування сходової використовується 57,4 м.кв. корисної
площі, яка належить Управлінню комунальної власності Тернопільської міської
ради;

- при цьому для доведення сходової клітки до вимог державних
будівельних норм виконується внутрішня цегляна стіна товщиною не менше 250мм
від 1-го поверху на всю висоту будівлі (див. перед проектну пропозицію).

Крім цього, експерт у висновку зазначив про переваги Варіанту №2
як такого, що більш повно відповідає вимогам ДБП В. 1.1-7-2002 щодо влаштування
сходової в одному об'ємному просторі та при якому не використовуються
приватизована площа.

Таким чином, укладаючи договір купівлі-продажу приміщення по вул.
Сагайдачного,1 та передаючи його у власність підприємця ОСОБА_1 відповідачем
-Управлінням комунального майна міста враховано факт розподілу площ приміщення
по вул. Сагайдачного, 1 згідно з умовами договору купівлі-продажу частини
патенту від 07.11.2000р. між підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ Телерадіокомпанією
«Тернопіль»та не порушено Державних будівельних норм України. Необхідність
облаштування другої сходової клітки існувала до укладення оспорюваного договору,
існує вона і на сьогоднішній день. Експерт - будівельник підтвердив
необхідність її облаштування і можливість це зробити без використання корисної
площі, приватизованої підприємцем ОСОБА_1

З огляду на зазначені вище обставини, підстав для задоволення
позову суд не вбачає.

Крім цього, приймаючи до уваги заявлене позивачем клопотання про
поновлення строку позовної давності, слід зазначити наступне:

- у відповідності до п.п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, правила цього кодексу про позовну давність
застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлюється
законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом.

До позовів про визнання заперечуваного правочину недійсним і про
застосування недійсності нікчемного правочину, право на пред'явлення якого
виникло до 01.01.2004р., застосовується позовна давність, встановлена для
відповідних позовів законодавством, що діяло раніше, а тому враховуючи, що
умови оспорюваного позивачем договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами
07.06.2002р., були йому відомі вже у 2002р., про що свідчить його листування із
виконавчими і правоохоронними органами (перелічені у позовній заяві), до даних
правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР, в т. ч. і про
позовну давність.

Правила про позовну давність за нормами гл. 5 Цивільного кодексу
УРСР мають застосовуватися лише тоді коли буде доведено існування самого
суб'єктивного права. Тому у випадку відсутності такого права або коли воно
ніким не порушено, суд відмовляє у позові не з причин пропуску позовної
давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          В позові
відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили,
сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання
протягом десяти днів з дня підписання рішення "24" квітня  2008 року через місцевий господарський
суд.

Суддя