ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 45/318

21.04.08

За позовом:

Рубіжанського казенного хімічного заводу "Заря"

до:

Державного комітету України з державного матеріального резерву

Про

стягнення 140533,25 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Трембанчук А.А., дов. від 07.12.2007 № 2/7914

відповідача: Приступа М.Є., дов. від 17.03.2008 № 2/1330

Суть спору: стягнення 140533,25 грн. заборгованості за договором від 25.07.2001 № 748/89, що виникла на підставі зберігання позивачем матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, яка утворилась за 2004, 2005, 2006 роки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач зберігає матеріальні цінності мобілізаційного резерву. Позивач стверджує, що за 2004 рік витрати останнього на утримання зазначених матеріальних цінностей склали 44296,68 грн., за 2005 рік - 58677,59грн., за 2006 рік - 37558,98 грн., а всього 140533,25 грн. та просить стягнути з відповідача зазначені витрати.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, та вказав що сума витрат, яку просить стягнути позивач з відповідача, розрахована позивачем без врахування норм постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2003 № 532.

Також відповідач зазначив, що висновок експерта виконаний без урахування законодавства у сфері державного матеріального резерву. Так, відповідач вважає, що пункти 1-8 переліку витрат зберігача, зазначені у таблицях 1-3 висновку судової експертизи не відповідають формулі п. 6 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532. На думку відповідача, висновок судової експертизи не містить вивчення відповідності, необхідності та доцільності пред’явлених позивачем витрат саме для забезпечення зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Ухвалою від 05.07.2007 порушено провадження у справі № 45/318 та призначено її до розгляду на 25.07.2007.

Ухвалою від 25.07.2007 призначено судову економічну експертизу.

В березні 2008 до Господарського суд міста Києва повернулися матеріали справи № 45/318 та висновок судової економічної експертизи.

Ухвалою від 11.03.2008 поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 02.04.2008.

В судовому засіданні 02.04.2008 позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив покласти на відповідача витрати позивача на проведення судової експертизи в сумі 5000,00 грн. В цьому ж судовому засіданні оголошено ухвалу перерву до 09.04.2008, про що сторони повідомлені під розписку.

У судовому засіданні 09.04.2008 оголошено перерву до 21.04.2008.

В судовому засіданні 21.04.2008, за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

В С Т А Н О В И В:

На зберіганні відповідача знаходяться матеріальні цінності мобілізаційного резерву. Цей факт підтверджується актом від 28.04.2004 планової контрольної перевірки наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, які знаходяться на відповідальному зберіганні позивача, довідкою від 28.09.2005 перевірки окремих питань щодо збереження цінностей державного матеріального резерву за 2002 рік –9 місяців 2005 року, актом від 11.10.2007 про результати планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності, а саме: перевірки наявності, якісного стану, обліку та звітності, умов зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву у позивача, за період з 14.04.2004 по 11.10.2007.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Між сторонами укладено договір про відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 13.04.2001 № 728/89 (далі - Договір).

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про державний матеріальний резерв” позивач є відповідальним зберігачем матеріальних цінностей мобілізаційного резерву і зберігання цінностей державного мобілізаційного резерву для нього є обов’язковим.

Підприємствам, що здійснюють зберігання цінностей державного матеріального резерву, відшкодування витрат з державного бюджету передбачене п. 5 ст. 11 Закону.

При цьому, законодавством передбачено відшкодування тільки витрат, а не оплата послуг зі зберігання, тобто договір зберігання в даному випадку є безоплатним.

Обов’язок поклажодавця (відповідача) відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі при безоплатному зберіганні передбачений ст. 947 Цивільного кодексу України.

За умовами договору позивач здійснює відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву (п. 1.1., 2.1.1., 2.1.2. Договору).

Відповідач, в свою чергу, зобов’язаний відшкодовувати витрати на зберігання цінностей (п.3.1.1. Договору).

Тобто відповідач зобов’язаний відшкодувати позивачеві понесені останнім фактичні витрати на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Позивач своєчасно надсилав відповідачеві кошториси витрат на утримання мобілізаційного резерву.

Таким чином, позивач виконує умови договору від 13.04.2001 № 728/89.

Причина виникнення спору полягає в тому, що позивач, виконуючи свої обов’язки зі зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, вимагає відшкодування витрат, пов’язаних з таким зберіганням, а відповідач вважає, що сума позову не відповідає фактичним витратам позивача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

За спірний період позивач поніс витрати по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву в сумі 143006,72 грн., що підтверджується висновком судової економічної експертизи. У висновку судової експертизи зазначено, що сума витрат на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, заявлена в позовній заяві –140.533,25 грн. підтверджено документально.

Вказані витрати підтверджуються первинними документами, дослідженими в судовому засіданні, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, сума заявлених позивачем витрат на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за період з 2004 року по 2006 рік включно в розмірі 140.533,25 грн. підтверджуються матеріалами справи.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (статті 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Не звільняють відповідача від виконання зобов’язання й норми Бюджетного кодексу України.

Твердження відповідача про те, що сума витрат, яку просить стягнути позивач з відповідача, розрахована позивачем без врахування норм постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2003 № 532 судом відхиляється, оскільки заявлена позивачем сума, розрахована відповідно до Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 та підтверджена висновком судової експертизи.

Твердження відповідача про те, що пункти 1-8 переліку витрат зберігача, зазначені у таблицях 1-3 висновку судової експертизи не відповідають формулі п. 6 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 судом відхиляється виходячи з наступного.

Згідно п. 6 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 сума витрат (Вз), що підлягають відшкодуванню, залежно від номенклатури, асортименту та особливостей технології зберігання визначається Держкомрезервом за найкращою ціновою пропозицією згідно з додатками 2 і 3 або за формулою:

Bз = Kз х Sз + Dв,

де Kз - середній розмір суми витрат на зберігання матеріальних цінностей виходячи з розрахунку на 1 кв. метр складського приміщення (відкритого огородженого майданчика), 1 куб. метр холодильної камери, резервуара для зберігання нафтопродуктів, підземного газового сховища, 1 тонну зернових культур; Sз - площа складського приміщення (відкритого огородженого майданчика), об'єм холодильної камери (резервуара для зберігання нафтопродуктів, підземного газового сховища), тонн зернових культур; Dв - додаткові витрати.

Як вбачається з вищевказаної формули, для обрахунку суми витрат необхідно суму витрат на зберігання матеріальних цінностей за 1 кв. метр складського приміщення помножити на кількість кв. метрів, які фактично займають матеріальні цінності. Як вбачається з висновку судової експертизи, то там сума витрат на зберігання майна на всій площі складського приміщення помножена на кількість відсотків від площі вказаного складського приміщення, яку фактично займають матеріальні цінності.

Таким чином, за математичним змістом формули зазначені у п. 6 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 та у висновку судової експертизи не відрізняються.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного комітету України з державного матеріального резерву (01601, м. Київ вул. Пушкінська, 28 код 00034016, з рахунку визначено Державним казначейством України) на користь Рубіжанського казенного хімічного заводу "Заря" ()93001, Луганська обл., м. Рубіжне, вул.. Заводська, 1, код 14308351, рах. 0001 в СФ АКИБ "УкрСиббанк" в м. Северодонецьк, МФО 304568) –140.533 (сто сорок тисяч п’ятсот тридцять три) грн. 25 коп. заборгованості, 1405 (одна тисяча чотириста п’ять) грн. 33 коп. - витрат по оплаті державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 5000 (п’ять тисяч) грн. 00 коп. –витрат на проведення судової експертизи.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст. 84 ГПК України.

Суддя Балац С.В.

Дата підписання рішення: 15.05.2008