ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.07.2008

Справа №2-25/7064-2008

За позовом ВАТ «Кримгаз», м. Сімферополь, вул.. Училищна, 42а

До відповідача Євпаторійської КЕЧ району, м. Євпаторія, вул.. Пушкіна, 35

Про стягнення 66134,86 грн.

Суддя Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – Пашкан О. О., представник, дов. від 05.06.2008 року

Від відповідача – Малежік Н.В., представник, дов. від 10.07.2008 року

Обставини справи:

Позивач - ВАТ «Кримгаз» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - Євпаторійської КЕЧ району, просить суд стягнути з відповідача основний борг – 61835,77 грн., 1251,49 грн. – пені, 180,92 грн. – 3% річних, 2866,68 грн. – індексу інфляції, всього – 66134,86 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, у порушення взятих на себе зобов’язань за договором № 15 від 10.12.2007 року на поставку природного газу у 2008 році, не здійснив оплату поставленого газу.

Відповідач надав суду відзив на позов.

В судовому засіданні позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач зазначив, що у зв’язку з тим, що відповідачем 08.07.2008 року було оплачено частину боргу за споживаний природний газ в сумі 13212,26 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача 48623,51 грн. основного боргу, 1251,49 грн. – пені, 180,92 грн. – 3% річних та 2866,68 грн. – індексу інфляції, всього – 52922,60 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд –

ВСТАНОВИВ:

10.12.2007 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладений договір за № 15 поставки природного газу, відповідно до п. 1.1. якого постачальник поставляє, а споживач зобов’язується прийняти та оплатити у встановленому даним договором порядку у 2008 році природний газ в обсязі 736,43 тис.м.куб.

У відповідності до п. 5.2. договору ціна 1 тис.м.куб. поставленого газу, з урахуванням витрат на зберігання газу, тарифів на поставку та транспортування розподільними газопроводами ВАТ «Кримгаз», цільової надбавки у розмірі 2%, тарифів на транспортування газу магістральними газопроводами ДАТ «Чорноморнафтогаз» та ДК «Укртрансгаз» складає 876,60 грн., крім того ПДВ 20% - 175,32 грн., всього – 1051,92 грн.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що у випадку порушення умов п. 5.5. даного договору, споживач погашає постачальнику заборгованість у відповідності до ст.. 625 Цивільного кодексу України, а також, оплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

У відповідності до п. 10.1 даного договору, він вступає в силу з 01.01.2008 року та діє по 31.12.2008 року, в частині розрахунків за газ – до повного їх здійснення.

Так, позивачем було поставлено відповідачу природний газ на суму 239675,78 грн., що підтверджується актами прийому – передачі, наявними у матеріалах справи (а.с.12-14).На момент звернення позивача до суду сума боргу відповідача за поставлений газ складала 61835,77 грн., відповідно до акту звірки від 07.05.2008 року (а.с.15).

Однак, суд приймає до уваги заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач зазначив, що у зв’язку з тим, що відповідачем 08.07.2008 року було оплачено частину боргу за споживаний природний газ в сумі 13212,26 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача 48623,51 грн. основного боргу, 1251,49 грн. – пені, 180,92 грн. – 3% річних та 2866,68 грн. – індексу інфляції, всього – 52922,60 грн.

Відповідно до ст.. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно до ст.. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем під час розгляду даної справи не був доведений суду факт оплати та не надано належних доказів оплати боргу у розмірі 48623,51 грн.

Згідно до ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1251,49 грн. – пені, 180,92 грн. – 3% річних та 2866,68 грн. – індексу інфляції

Відповідно до ст.. 625 Цивільного кодексу України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до ст.. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Так, враховуючи те, що відповідачем було погашено частку боргу в сумі 13212,26 грн., суд вважає за можливе, в порядку ст.. 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір штрафних санкцій, застосованих до відповідача, а саме: розмір пені до 625,75 грн., 3% річних до 90,46 грн. та індекс інфляції до 1433,34 грн.

Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу підлягає покладанню на відповідача.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 17.07.2008 року.

З огляду на викладене, керуючись, ст. 44-49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Євпаторійської КЕЧ району (м. Євпаторія, вул.. Пушкіна, 35, рахунок № 0360 в УДК в АР Крим м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 07786127) на користь ВАТ «Кримгаз» (м. Сімферополь, вул.. Училищна, 42а, рахунок № 0922 в КРУ Приватбанк м. Сімферополь, МФО 384436, ЗКПО 03348117) 48623,51 грн. основного боргу, 625,75 грн. – пені, 90,46 грн. – 3% річних та 1433,34 грн. – індексу інфляції, всього – 50773,06 грн.

3.          Стягнути з Євпаторійської КЕЧ району (м. Євпаторія, вул.. Пушкіна, 35, рахунок № 0360 в УДК в АР Крим м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 07786127) на користь ВАТ «Кримгаз» (м. Сімферополь, вул.. Училищна, 42а, рахунок № 0922 в КРУ Приватбанк м. Сімферополь, МФО 384436, ЗКПО 03348117) 507,73 грн. державного мита.

4.          Стягнути з Євпаторійської КЕЧ району (м. Євпаторія, вул.. Пушкіна, 35, рахунок № 0360 в УДК в АР Крим м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 07786127) на користь ВАТ «Кримгаз» (м. Сімферополь, вул.. Училищна, 42а, рахунок № 0922 в КРУ Приватбанк м. Сімферополь, МФО 384436, ЗКПО 03348117) 90,59 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

5.          В решті частини позовних вимог відмовити.

6.          Видати накази після набуття рішенням законної чинності.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.