ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.06.08

Справа № 2/66-08.

За
позовом: Прокурора Лебединського району Сумської області в інтересах держави в
особі виконавчого комітету Лебединської міської ради

До відповідачів: 1) Сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю “Відродження”, м. Лебедин

2) Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Лебедин

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача: Лебединська міська рада

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та визнання права власності

СУДДЯ   СОП'ЯНЕНКО О.Ю.

При
секретарі судового засідання Григор'єву С.І.

Представники:

Позивач
- не прибув

1)
відповідач - не прибув

2)
відповідач - Давидко І.А.

від
третьої особи - не прибув

Прокурор
- Яковенко В.В.

Суть спору: прокурор в інтересах держави в
особі позивача просив суд визнати недійсним свідоцтво про право власності від
27.02.2006 року на адміністративну будівлю (будинок культури) по АДРЕСА_1;
визнати недійсним договір купівлі-продажу адміністративної будівлі від
10.02.2007 року, укладений між СТОВ «Відродження» та приватним підприємцем
ОСОБА_1; передати будинок культури по АДРЕСА_1 у комунальну власність держави в
особі Лебединської міської ради.

Ухвалою
суду від 12.02.2008 р. по даній справі вжиті заходи до забезпечення позову та
накладений арешт на адміністративну будівлю з підвалом загальною площею 1092,8
кв.м., яка розташована АДРЕСА_1.

Перший відповідач надав суду відзив на
позовну заяву, в якому зазначає, що з позовними вимогами згодний в частині
визнання договору недійсним. Вважає, що майно повинно бути повернуто
підприємству банкруту, так як незаконно вийшло з його володіння.

Другий відповідач - приватний підприємець
ОСОБА_1 надала заперечення на позовну заяву від 17.03.2008 р., 31.03.2008 р.,
09.06.08р., в яких просить суд відмовити в задоволенні позову повністю та
зазначає, що за договором купівлі-продажу від 10.02.2007 р. вона придбала
адміністративну будівлю з підвалом та зазначений договір відповідає вимогам ст.
203 ЦК України; при винесенні рішення скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою
суду від 17.03.2008 р. до участі у справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучена Лебединська
міська рада.

Другий
відповідач подала суду заяву про застосування по даній справі позовної
давності, оскільки вважає, що посадові особи органу місцевого самоврядування,
зважаючи на позовні вимоги, мали право стати ініціатором передачі об'єкта у
комунальну власність упродовж 2003-2007 р.р. шляхом звернення з заявою до СТОВ
«Відродження» і прийняття відповідного рішення, що не було ними зроблено, а
тому в частині вимог щодо передачі спірного приміщення в комунальну власність в
особі Лебединської міської ради пропущений строк позовної давності.

Позивач
додатково надав пояснення, відповідно до яких СТОВ «Відродження» в порушення
Указу Президента України від 09.03.2000 р. № 398/2000 та постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження порядку безоплатної передачі у комунальну
власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі
незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних
систем, колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню
в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс
підприємств-правонаступників» від 13.08.2003 р. № 1253 не вживалися заходи щодо
передачі у власність до Лебединської міської ради адміністративної будівлі та
будинку культури, хоча виконком Лебединської міської ради протягом 2003-2007
р.р. неодноразово звертався до керівництва СТОВ з проханням прискорити
вирішення зазначених питань.

15.05.2008
р. прокурор уточнив позовні вимоги і просить суд  визнати недійсним договір купівлі-продажу
адміністративної будівлі від 10.02.2007 року, укладений між СТОВ «Відродження»
та приватним підприємцем ОСОБА_1; визнати за Лебединською міською радою право
власності на будинок культури, що розташований АДРЕСА_1.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
наявні в ній докази, заслухавши представників сторін, господарський суд,
встановив:

Відповідно
до рішення загальних зборів власників майнових паїв колишнього КСП ім. Леніна
від 02.03.2002 року (протокол № 1) будинок культури і адміністративна будівля
за адресою: АДРЕСА_1 під інвентарним номером 0730, залишковою вартістю 100 471
грн. внесені до переліку майна, яке не підлягає розпаюванню.

Згідно
зі Статутом СТОВ «Відродження», затвердженим зборами учасників товариства
протоколом № 1 від 22.02.2000 р., та доповнення до нього, затвердженого зборами
учасників 17.02.2003 р. протокол № 5, СТОВ «Відродження» є правонаступником
майнових та боргових зобов'язань КСП ім. Леніна.

Відповідно
до Указу Президента України від 09.03.2000 р. № 398/2000 «Про деякі заходи щодо
поліпшення умов господарювання недержавних сільськогосподарських підприємств»
та Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної
сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також
внутрішньогосподарських меліоративних систем, колективних сільськогосподарських
підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств
та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13.08.2003 р. № 1253 (далі - Порядок) об'єктом
передачі є, зокрема, клуби, будинки культури.

З
наданих позивачем і прокурором письмових доказів та пояснень, зокрема,
Порівняльної інвентаризаційної відомості майнового фонду господарства ім.
Леніна (додаток № 1 рішення загальних зборів власників майнових паїв колишнього
КСП ім. Леніна від 02.03.2002 року), Інвентарної книги основних засобів за 2005
р., довідки Лебединського БТІ від 27.07.2007 р., спірне нежитлове приміщення
значиться як будинок культури і адмінбудівля, клуб.

В
той же час, відповідачем-2 надані докази, що за функціональним призначенням
зазначене нежитлове приміщення на протязі тривалого часу використовувалося не
як будинок культури, а як адміністративна будівля спочатку КСП ім. Леніна, а
потім СТОВ «Відродження». На підтвердження цього, були надані докази, що у
приміщенні знаходилися директор, бухгалтерія, диспетчерська, відділ кадрів,
профспілковий комітет СТОВ «Відродження», аптека (договір оренди № 26 від
02.06.2005 р. з ПП ОСОБА_2), магазин «Холодок», клуб комп'ютерних ігор «Олис»,
торгівельні склади (договір № 1 від 25.01.2005 р. з ПП ОСОБА_3), зооветвідділ,
стоматологічний кабінет, тощо. Згідно з Технічним паспортом на нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1, виготовленим 12.12.2005 р., нежитлове приміщення
значиться як адмінбудівля. У експлікації приміщень першого поверху вказані,
зокрема, глядацький зал, місце для оркестру та сцена, які виправлені на
«склад». Прокурором та позивачем не спростовані пояснення відповідача-2 в цій
частині.

Не
можуть бути прийняті до уваги пояснення позивача і прокурора, що посадовими
особами СТОВ «Відродження» упродовж 2003-2007років не вживалися заходи щодо
передачі у власність до Лебединської міської ради адміністративної будівлі за
адресою: АДРЕСА_1 під інвентарним номером 0730.

Відповідно
до п.  4 Порядку передбачено, що
ініціаторами передачі об'єктів у комунальну власність можуть бути місцеві
органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування,
підприємства-правонаступники, на балансі яких перебувають об'єкти. У разі коли
ініціатором передачі об'єктів у комунальну власність є місцевий орган
виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, пропозиція погоджується з
підприємством-правонаступником. Якщо ініціатором передачі об'єктів у комунальну
власність є підприємство-правонаступник, орган місцевого самоврядування у
місячний строк з дня її надходження розглядає пропозицію і приймає рішення з
цього питання.

Рішеннями
Лебединської міської ради від 25.03.2004 р. та 10.06.2005 р. до комунальної
власності територіальної громади м. Лебедин вирішено прийняти житлові будинки у
с. Куданівка (АДРЕСА_2, АДРЕСА_3), м. Лебедин (АДРЕСА_4, АДРЕСА_5), с. Токарі
(АДРЕСА_6), центральну ферму № 1, центральну ферму № 2, клуб у с. Куданівка.

Згідно
Акту позапланової ревізії від 07.09.2007 р. № 15-23/38, проведеної КРВ у м.
Лебедин і Лебединському районі, інші об'єкти соціальної сфери у власність
міської громади не передавалися в зв'язку з тим, що ці об'єкти знаходилися в
напівзруйнованому стані і органи місцевого самоврядування відмовлялись від їх
прийняття.

Посилання
позивача на те, що виконком Лебединської міської ради неодноразово у 2003-2007
р.р звертався до СТОВ «Відродження» щодо передачі будинку культури у комунальну
власність спростовуються наданими копіями листів від 15.02.2005, 24.03.2005,
18.04.2005 р., в яких мова йде про прискорення передачі у комунальну власність
житлових будинків.

Зборами
засновників СТОВ «Відродження» від 08.02.2007 р. (протокол № 2) вирішено
продати адмінбудівлю по АДРЕСА_1 по залишковій вартості 123656,40 грн. орендарю
ОСОБА_1, а кошти направити на погашення заробітної плати.

10.02.2007р.
між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю
«Відродження» в особі директора ОСОБА_4та приватним підприємцем ОСОБА_1 (другим
відповідачем) укладено нотаріально завірений договір купівлі-продажу НОМЕР_1
адміністративної будівлі з підвалом - цегляної, загальною площею - 1092,8
кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1, на орендованій земельній ділянці згідно
договору оренди землі від 09.02.07 року між продавцем і Лебединською міською
радою.

Ціна договору складає 123656,40
грн., з яких 30000,00 грн. отримані Продавцем від Покупця під час оформлення
договору (про що зазначено в пункті З договору), а решта 93 656,40 грн.
сплачені 14.02.2007 року, про що свідчить нотаріально завірена заява директора
СТОВ «Відродження» ОСОБА_4 від 14.02.2007 року (копія міститься у матеріалах
справи), що підтверджено також в акті позапланової ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності СТОВ «Відродження» від 07.09.2007р.
№15-23/38  та не заперечується позивачем
та прокурором.

Наявними
у продавця документами, а саме: чинним свідоцтвом про право власності, виданим
виконавчим комітетом Лебединської міської ради 27.02.2006р., витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме майно та витягом з реєстру прав власності
на нерухоме майно, виданими Комунальним підприємством «Бюро технічної
інвентаризації», на які йдеться посилання у спірному договорі, підтверджувалось
право власності СТОВ «Відродження» саме на адміністративну будівлю з підвалом
по АДРЕСА_1, загальною площею - 1092,8 кв.м.

Визнання
за протестом прокурора п. 6 рішення виконавчого комітету Лебединського міської
ради від 22.12.2005 р. № 291, згідно якого СТОВ «Відродження» було видано
свідоцтво про право власності на адміністративну будівлю, таким, що втратило
чинність, не спростувало право власності СТОВ на це приміщення на момент
укладення договору купівлі-продажу.

Договір зареєстрований у
Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» на праві власності за
другим відповідачем.

Позивач
та прокурор не довели того, що спірне майно відчужене особою, яка не мала на це
право.

Посилання
прокурора та позивача, в обґрунтування позову, на ст. 26 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно
до якої усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які
належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури,
включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду,
в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому
порядку, безпідставне. Провадження у справі № 6/32-07 про банкрутство СТОВ
«Відродження» було порушено ухвалою господарського суду Сумської області від
05.03.2007 р. (тобто після укладення спірного договору купівлі-продажу),
06.06.2007 р. боржник - СТОВ «Відродження» визнаний банкрутом та розпочата
ліквідаційна процедура.

Під час укладення спірного
договору сторонами договору були дотримані усі загальні вимоги, додержання яких
є необхідним для чинності правочину і які передбачені у статті 203 ЦК України.

Зокрема,
зміст спірного договору купівлі-продажу не суперечить ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Його предметом
є купівля-продаж нежитлового приміщення, відносини по якій регулюються
параграфом 1 глави 54 підрозділу 1 розділу III ЦК України. Адміністративна
будівля з підвалом не обмежена в оборотоздатності і може вільно відчужуватися,
як це передбачено ст. 178 ЦК України.

Особи,
які вчинили спірний правочин, в т.ч. другий відповідач, мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності, що додатково перевірено приватним нотаріусом
Лебединського міського нотаріального округу Фурдиловим Ю.В. та не оспорюється
сторонами.

Волевиявлення
учасників спірного правочину, в т.ч. продавця, було вільним і відповідало їх
внутрішній волі. Це підтверджується, в т.ч. прийняттям рішення загальних зборів
щодо продажу, спробою продажу будівлі через аукціон, попередньою та остаточною
сплатою покупцем встановленої у договорі суми продажу, прийняттям цих коштів
продавцем і направленням їх на поточні потреби тощо.

Спірний
договір купівлі-продажу містить усі суттєві умови, вчинений у письмовій формі з
нотаріальним посвідченням, зареєстрований у встановленому порядку, що
передбачено зокрема статтями 208, 209, 657 ЦК України, та спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Такі наслідки настали
реально, кошти сплачені, право власності зареєстровано за другим відповідачем.

Отже
під час укладення спірного договору були дотримані усі загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Виходячи
з викладеного, вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу
адміністративної будівлі від 10.02.2007 року, укладеного між СТОВ «Відродження»
та приватним підприємцем ОСОБА_1, задоволенню не підлягає.

Відповідно
до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Юридична особа публічного права,
відповідно до ст. 329 ЦК України, набуває право власності на майно, передане їй
у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених
законом.

Прокурором
і позивачем, виходячи з викладеного вище, не доведено підстав для набуття
Лебединською міською радою права власності на приміщення по АДРЕСА_1.

Заява
відповідача-2 про застосування позовної давності, що обґрунтована посиланням на
те, що посадові особи органу місцевого самоврядування, зважаючи на позовні
вимоги, мали право стати ініціатором передачі об'єкта у комунальну власність
упродовж 2003-2007 р.р. шляхом звернення з заявою до СТОВ «Відродження» і
прийняття відповідного рішення, що не було ними зроблено, не підлягає
задоволеннню. Предметом позовних вимог є визнання договору купівлі-продажу від
10.02.2007 р. недійсним та визнання права власності, а тому прокурором і
позивачем не пропущений передбачений ст. 257 ЦК України загальний трирічний
строк позовної давності.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Відповідач довів суду саме ті обставини, які
суд вважає обгрунтованими та
правомірними, а позовні вимоги такими, що спростовуються фактичними
матеріалами справи, тому виходячи з вищевикладеного, суд відмовляє в
задоволенні позову.

Вжиті
ухвалою суду від 12.02.2008 р. по даній справі заходи до забезпечення позову
продовжують діяти до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85
Господарського  процесуального  кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову - відмовити.

Повний
текст рішення підписаний 13.06.2008 р.

СУДДЯ
О.Ю. СОП'ЯНЕНКО