ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 15/96

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого, Барицька Т.Л.., Подоляк О.А.,

за участю представників позивача –Теслюченко Т.Л. дов. № 74-6-02421 від 24.06.2008 року та ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" в особі Чернігівської обласної дирекції –Слісаренко Л.Л. дов. № 1578 від 14.04.2008 року,

розглянувши касаційну скаргу ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" в особі Чернігівської обласної дирекції на рішення господарського суду Чернігівської області від 16 серпня 2007 року у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області до Ніжинського МБТІ, ТОВ "Новобиківський цукровий комбінат", ТОВ "НБ-Цукор", СГ ТОВ "Агроцукор" та ТОВ "Полі торг ЛТД" про визнання права власності,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області звернулося до господарського суду з позовом до Ніжинського МБТІ про визнання за державою, в особі Регіонального відділення ФДМУ по Чернігівській області, права власності на клуб (інв. №0094), розташований за адресою: вул. 30 років Перемоги, 10-а, с. Новий Биків, Бобровицький р-н. Чернігівської області.

У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати право власності на клуб, що знаходиться в с. Новий Биків Бобровицького району Чернігівської області по вул. 30 років Перемоги, 15/1.

Судом, в якості співвідповідачів, було залучено до участі у справі ТОВ "НБ-Цукор", СГ ТОВ "Агроцукор" та ТОВ "Полі торг ЛТД".

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 16 серпня 2007 року позовні вимоги задоволено повністю.

У касаційній скарзі ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" в особі Чернігівської обласної дирекції просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 16 серпня 2007 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржуване рішення стосується його прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки на час винесення рішення у справі спірне майно перебувало у заставі в ВАТ "Райфайзен Банк Аваль", якого до участі у справі залучено не було.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутності представників відповідачів.

Вислухавши пояснення представників позивача та заявника касаційної скарги, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу № 15/15/11 від 15 листопада 2002 року ВАТ „Новобиківський цукровий завод" продав ТОВ „Політорг ЛТД" нежитлові об'єкти нерухомості, до складу яких увійшла у будівля їдальні з клубом загальною площею 595,5 кв.м.

За договором купівлі-продажу № 23/10/12 від 10 грудня 2002 року ТОВ „Політорг ЛТД" продало СГТОВ „Агроцукор" нежитлові об'єкти нерухомості, до складу яких включено будівлю їдальні з клубом загальною площею 595,5 кв. м.

14 січня 2005 року           СГТОВ „Агроцукор" продав ТОВ „НБ-Цукор" нежитлові будівлі, до складу яких включено будівлю їдальні загальною площею 595,5 кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 9 лютого 2005 року ТОВ „НБ-Цукор" продало ТОВ „Новобиківський цукровий комбінат" комплекс нежитлових будівель, що належить ТОВ „НБ-Цукор" на підставі договору купівлі - продажу комплексу нежитлових будівель, предметом якого є, зокрема, і будівля їдальні загальною площею 595,5 кв. м.

Водночас, судом встановлено, що згідно з планом приватизації державного майна Новобиківського цукрового заводу об'єкти соціально-побутового призначення - дитячий садок, баня, клуб вартістю 112524001 крб. залишились на балансі підприємства при умові їх цільового використання.

У перелік нерухомого майна, що передавалось у власність ВАТ „Новобиківський цукровий завод", приміщення клубу не увійшло.

Рішенням № 41 Виконавчого комітету Новобиківської сільської ради від 20.06.07 присвоєно поштову адресу клубу по вул. 30 років Перемоги, 15/1.

Встановлено, що згідно технічної документації з інвентаризаційної справи ( експлікація внутрішніх площ до плану будівлі їдальні з клубом ) фактично будівля складається з їдальні площею 247,7 кв. м. та прибудови ( клубу ) площею 347,8 кв.м.

Вбачається, що будівля клубу не увійшла до статутного фонду ВАТ „Новобиківський цукровий комбінат", оскільки останній не набув права власності на нього, а тому укладені договори купівлі-продажу в частині включення в предмет договору будівлі клубу площею 347,8 кв. м. суперечать чинним на час їх укладення ст. 4 Закону України „Про власність", ст. 48, ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу УРСР та визнані судом в цій частині недійсними, оскільки особа, яка не набула речових прав на майно за передбачених законодавством підстав, не може передати його іншій особі на підставі цивільно-правових договорів.

Крім того, суд встановив, що позивач є уповноваженим органом щодо управління вказаним майном відповідно до „Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але перебуває на їх балансі", затвердженого наказом Фонду державного майна України, Міністерством економіки України від 19 травня 1999 № 908/68.

Вбачається, що касаційна скарга подана ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" в особі Чернігівської обласної дирекції, який не брав участі у справі.

Відповідно до ст. 107 ГПК України касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав та обов'язків.

У касаційній скарзі заявник на підтвердження доводів про те, що оскаржене рішення суду першої інстанції стосується його прав і обов’язків, посилався на те, що майно, щодо якого визнається право власності у справі, знаходиться в заставі у банку.

Однак, Вищий господарський суд України вважає не доведеними твердження заявника касаційної скарги про те, що оскаржене рішення суду першої інстанції дійсно стосується його прав та обов’язків.

Крім того, з поданих заявником доказів на підтвердження вимог касаційної скарги, не вбачається того, що мав місце факт звернення заявником стягнення на заставлене майно, в тому числі й спірне.

Сам по собі факт перебування майна в заставі, ще не свідчить про те, що дане майно беззаперечно перейде у власність банку.

Відтак, оскаржуване рішення суду не може стосуватися прав та обов’язків заявника до тих пір допоки в установленому законом порядку до нього не перейдуть правомочності власника на спірне майно.

У відповідності з ч.2 ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, вбачається, що оскарженим судовим рішенням фактично не обмежені права заявника - ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" в особі Чернігівської обласної дирекції та не покладено на нього ніяких обов'язків.

Відповідно до ст. 108 ГПК України Вищий господарський суд України переглядає рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду за касаційною скаргою (поданням).

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржене судове рішення не стосується прав та обов’язків заявника, касаційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Посилання заявника на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження касаційної скарги про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернігівської області від 16 серпня 2007 року –без зміни.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді Т. Барицька

О. Подоляк