КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
№ 22/82
міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
судді          Мостової Г.І.,
суддів:                              Писаної Т.О.,
секретарі судового засідання  Рустам'яні
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.2007 р.
справі № 22/82
(суддя Плеханова Л.Б.)
підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ
Українсько-німецького
товариства з обмеженою відповідальністю «Алтазар», м.Полтава
особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Товариство з обмеженою
відповідальністю «Наяда», м. Дніпропетровськ
зустрічним позовом Українсько-німецького
товариства з обмеженою відповідальністю «Алтазар», м. Полтава
підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ
про стягнення 6420 грн.
участю представників сторін:
відповідача: Вербова
Т.М. -дор. №15 від 01.02.2008 р., Іванюченко Ю.П. -дор. №14 від 01.02.2008 р.
Михайленко А.А. -дов. №1-Гс/08 від 03.04.2008 р.
Рішенням
господарського суду Полтавської області від 09.11.2007 р. в задоволенні
первісного позову ПП ОСОБА_1 до УН ТОВ «Алтазар»про стягнення 75799,63 грн.
було відмовлено; зустрічний позов задоволено та стягнуто з ПП ОСОБА_1 на
користь УН ТОВ «Алтазар»6420 грн. боргу, 102 грн. державного мита та 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не
погоджуючись із вищевказаним рішенням, ПП ОСОБА_1 подав до Київського
апеляційного господарського суду апеляційну скаргу б/н від 19.11.2007 р. (вх.
суду № 2-04/2/49/191 від 22.01.2008 р.), в якій заявник вважає прийняте рішення
незаконним у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та у
зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у вказаному рішенні місцевого
суду, обставинам справи.

Представник
позивача вимоги, викладені в апеляційній скарзі підтримав, вважає їх
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники
відповідача проти апеляційної скарги заперечують з підстав викладених у відзиві
б/н (вх. суду №2-05/576/н від 26.02.2008 р.), просять рішення місцевого суду
залишити без змін. Представниками відповідача подано письмове пояснення №24
(вх. суду №2-05/1047/н від 08.04.2008 р.) стосовно наявності у матеріалах
справи договору №25 від 03.08.2006 р. про надання автотранспортних послуг та
договору про виконання транспортно-експедиторських послуг  б/н від 04.08.2006 р. з протоколом
розбіжностей, заявки №641 від 03.08.2006 р. В судовому засіданні 18.03.2008 р.
колегією апеляційного суду було оглянуто оригінали: договору №25 від 03.08.2006
р. про надання автотранспортних послуг та договору про виконання
товарно-експедиторських послуг б/н від 04.08.2006 р. з протоколом розбіжностей,
заявки №641 від 03.08.2006 р.

Представник
третьої особи подав письмове пояснення №1-СУ/08 від 13.03.2008 р. (вх. суду
№2-05/786 від 14.03.2008 р.), в якому вимоги, викладені в апеляційній скарзі
підтримав повністю.

Дослідивши
матеріали справи, матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення
представників сторін та третьої особи, колегія апеляційного суду встановила
наступне щодо первісного позову.

Правовідносини
між ТОВ «Наяда»(клієнт) та приватним підприємством ОСОБА_1 (експедитор)
врегульовано договором №МЕ/06 від 01.01.2006 р. (а.с.11-14). Відповідно до умов
вказаного договору, а саме:

·п.п.1.1.-1.3.
клієнт доручає, а
експедитор зобов'язується за плату і рахунок клієнта виконати або організувати
виконання послуг, пов'язаних з перевезенням автомобільним транспортом в
міжнародному сполученні вантажу клієнта. Конкретні умови (маршрут, вартість
послуг та інше) кожного окремо взятого доручення обумовлюються в заявці
-додатку 1 до договору (надалі заявка), що є його невід'ємною частиною.
Міжнародне перевезення вантажу автомобільним транспортом здійснюється
відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів від
16.05.1956 р., Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із
застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) від 14.11.1975 р. та інших нормативних
актів чинного законодавства України;

·п.2.1.,
2.4. для виконання
доручення клієнт направляє експедитору факсимільним зв'язком за 1 (один) день
до передбачуваного відвантаження вантажу заявку по формі додатку 1. Експедитор
має право залучити до виконання своїх обов'язків за даним договором інших осіб,
які мають ліцензію на надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним
транспортом. З цими особами експедитор зобов'язаний укласти від свого імені
разовий договір на перевезення вантажу по формі додатку 2;

·п.3.2.8. експедитор зобов'язаний від свого
імені та за рахунок клієнта укладати разовий договір перевезення вантажу тільки
з особами, які мають ліцензію на надання послуг по перевезенню вантажів
автотранспортом;

·п.4.4. клієнт на підставі рахунка протягом
5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання документів, що підтверджують
належне виконання експедитором своїх зобов'язань за даним договором (п.4.3.),
зобов'язується сплатити експедитору вартість послуг за договором;

·п.5.2. експедитор несе повну матеріальну
відповідальність за збереження вантажу від повної чи часткової втрати,
ушкодження чи псування при перевезенні у розмірі завданих збитків. Розмір
вартості втраченого, пошкодженого чи зіпсованого вантажу визначається виходячи
з цін та вартості вантажу, зазначених у товарно-супровідних документах;

·п.5.6. в разі встановлення факту пошкодження
вантажу в процесі перевезення клієнт застосовує до експедитора у позасудовому
порядку і без пред'явлення претензії оперативно-господарську санкцію у вигляді
призупинення виконання своїх зобов'язань за даним договором із звільненням від
відповідальності за це з моменту встановлення такого факту порушення
експедитором прийнятого господарського зобов'язання до моменту відшкодування
останнім клієнту причинених в результаті такого порушення збитків та /або
сплати належних штрафів, але у всякому разі до повного поновлення порушених
майнових прав та законних інтересів клієнта.

На
виконання цього договору, позивачем (замовник) було укладено з УН ТОВ
«Алтазар»(перевізник) договір №15 від 03.08.2006 р. про надання
автотранспортних послуг (а.с.17-19). Відповідно до умов вказаного договору, а
саме:

·п.1.1. перевізник прийняв на себе
зобов'язання здійснити перевезення вантажів: міжнародні, по Україні та країнам
СНД у відповідності з умовами заявки на перевезення, яка направляється
замовником перевізнику;

·п.п.2.1.1.,
2.1.2. замовник
зобов'язаний своєчасно за п'ять днів передавати перевізнику підтвердження на
організацію міжнародних автомобільних перевезень вантажів або на надання
послуг, вказаних в даному договорі. Зобов'язаний узгоджувати з перевізником
ставки на кожне партію з послуг, що надаються або на сукупність послуг, що
надаються в цілому;

·п.2.2.7.
перевізник несе
повну матеріальну відповідальність за повну або часткову втрату вантажу або за
його пошкодження в проміжку часу між прийняттям вантажу до перевезення та його
здачею, а також за прострочення доставки.

Відповідач
здійснює надання послуг по перевезенню пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом загального користування (крім надання послуг з перевезення
пасажирів та їх багажу на таксі) на підставі ліцензії НОМЕР_7, що видана УН ТОВ
«Алтазар»Державним департаментом автомобільного транспорту 26.05.2004 р.
строком дії з 08.06.2004 р. по 07.06.2007 р.

Відповідно
до узгодженої заявки №641 від 03.08.2006 р. перевізник -УН ТОВ «Алтазар»прийняв
від вантажовідправника -ТОВ «Наяда»вантаж преформи ПЕТФ, які упаковані в
поліетиленові мішки, для перевезення за маршрутом Дніпропетровськ (Україна)
(Німеччина) (а.с.21) на підставі СМR серії А № 0198545 від 04.08.2006 р. та
акту прийому-передачі товару №1294 від 04.08.2006 р. у кількості 404352 шт.
(кількість коробів - 52) на загальну суму 18802,37 ЄВРО (121358,11 грн. згідно
ВМД № 110000001/6/120152, засвідченою Дніпровською регіональною митницею
04.08.2006 р.). без ушкоджень та псувань, товар був завантажений належним чином
та претензії перевізника по кріпленню та укладці товару відсутні (а.с.23).

Як
вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу здійснювалось водієм УН ТОВ
«Алтазар»ОСОБА_2(посвідчення водія НОМЕР_1) на автотранспортному засобі
МЕРСЕДЕС НОМЕР_2 (техпаспорт НОМЕР_3), н/причеп державний НОМЕР_4 (техпаспорт
НОМЕР_5).

Відповідно
до ст.42 Закону України «Про транспорт»встановлено, що якщо міжнародним
договором, укладеним Україною, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у
законодавстві України про транспорт, то застосовуються правила відповідного
міжнародного договору. Правовідносини з міжнародних перевезень регулюються
Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів
(Женева, 1956 р.), до якого приєдналась Україна на підставі Закону України «Про
приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного
перевезення вантажів».

Колегія
апеляційного суду вважає, що місцевий суд у порушення норм матеріального права
(ст.ст.10,908  ЦК України, ст.42 Закону
України «Про транспорт»), застосував до правовідносин, що виникли з перевезення
вантажу за маршрутом Дніпропетровськ (Україна) (Німеччина) п. 15 «Правил
складання актів»Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні,
оскільки Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні
регламентують перевезення вантажів лише на митній території України та не регламентують
перевезення вантажів у міжнародному сполученні, про що зазначено в преамбулі
цих Правил.

Відповідно
до ст.8 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів
(надалі по тексту Конвенція) приймаючи вантаж, перевізник перевіряє: вірність
записів, зроблених у вантажній накладній щодо числа вантажних місць, а також їх
маркування та нумерації місць та зовнішній стан вантажу і його упаковки, а
також повинен зробити обґрунтовані застереження у вантажній накладній щодо
зовнішнього стану вантажу і його упаковки, якщо такі пошкодження мають місце.

Отже,
оскільки в Акті приймання-передачі товару №1294 від 04.08.2006 р. та СМR
0198545 від 04.08.2006 р. ніяких зауважень щодо упаковки та стану вантажу від
перевізника, УН ТОВ «Алтазар», не зазначено, то відповідно до п.2 ст.9
Конвенції вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент
прийняття вантажу перевізником.

При
прийманні 11.08.2006 р. цього товару вантажоодержувачем «Трой Аква Гмбх»було
виявлено, в цій партії поставки присутні короби з ушкодженим пакуванням.
Приймання товару вантажоодержувачем «Трой Аква Гмбх»було припинено й відновлено
після прибуття представника покупця, «Юніпласт Берлін є.Кфм». В результаті
приймання товару комісією в складі представників вантажоодержувача «Трой Аква
Гмбх», «Юніпласт Берлін»і водія УН ТОВ «Алтазар»Іванця Д.І. було прийнято 34
короби на 34 палетах у справній тарі і пакуванні, а 18 коробів на 18 палетах
ушкодженими, про що було зроблено відповідні відмітки представниками сторін в
СМК 0198545, у т.ч. й водієм УН ТОВ «Алтазар»ОСОБА_2Для перевірки та
встановлення розміру економічного збитку в результаті ушкодження пакування й
товару була проведена експертиза, за результатами якої інженером Експертного
бюро «Кестнер&Мішель»(Дрезден-Лейгщиг) Роландом Кестнером у висновку № 41
834 6/Т від 10.11.2006 р. було встановлено, що причиною такого ушкодження є
дефектний транспортний засіб, що призвело до попадання дощової води й
ушкодження товару. В силу значного поширення вологи й забруднення, товар, що
перебував в ушкоджених 18 коробах на 18 палетах - 139968 шт. преформи 36 г
прозорої, не можна було використовувати за прямим призначенням і цей вантаж
підлягав вилученню з обороту на підставі: розпорядження ЄС по продуктах
харчування № 178/2002, розпорядження по гігієні для продуктів харчування №
93/43 від 1992 р., Заводського сертифіката № 6705 від 25.08.2004 р. і
сертифіката якості виробника № МІ9860 від 04.08.2006 р. У зв'язку
вищевикладеним, контрагент ТОВ «Наяда»за контрактом № 14/РК-О від 24.05.2005 р.,
згідно якого здійснювалась поставка товару, «Юніпласт Берлін»відмовився від
приймання даного пошкодженого товару.

Відповідно
до ст.17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату
вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для
перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки та не
звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу,
яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду
особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців
останньої, за винятком лише випадків передбачених Конвенцією.

Отже,
оскільки  товар був прийнятий до
перевезення за відсутності зауважень щодо упаковки та стану вантажу від перевізника,
УН ТОВ «Алтазар», то останній відповідно до ст.17 Конвенції несе
відповідальність за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для
перевезення і до його доставки.

Господарським
законодавством України встановлена господарсько-правова відповідальність для
тих учасників господарських зобов'язань, які вчиняють порушення у сфері
господарювання, а саме, неналежним чином виконують свої договірні зобов'язання.
Відповідно до п.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає
за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення
правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У
разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося
неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних
обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно
до ч.2 п.1, п.2 ст.61 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що
вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.  Відсутність своєї вини доводить особа,
яка  порушила зобов'язання. Крім
того,  відповідно до спеціальних норм
законодавства України, які регулюють відносини з перевезення, зокрема, ч.2
ст.308, ст.314 ГК  України, ст.924 ЦК
України перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження
вантажу від повної чи часткової втрати, ушкодження чи псування з моменту
прийняття його до перевезення до моменту видачі в пункті вивантаження
уповноваженій особі вантажоодержувача, якщо не доведе, що таке пошкодження
сталося не з його вини чи через обставини, яким перевізник не міг запобігти і
усунути.

Дослідивши
матеріали справи, колегія апеляційного суду встановила, що відповідач не навів
жодних доказів щодо відсутності своєї вини в пошкодженні вантажу з моменту його
прийняття до перевезення та до моменту його видачі одержувачу. А також,
відповідачем не надано доказів щодо існування надзвичайних і невідворотних
обставин, які б могли звільнити його від відповідальності за порушення умов
перевезення вантажу, а також не надано доказів того, що останній вжив всіх
залежних від нього заходів для належного виконання зобов'язання.

Враховуючи
вищевикладене,  колегія апеляційного суду
вважає, що відповідно ст. 43 ГПК України місцевим судом належним чином не
досліджено обставини справи  та  не наведено цим обставинам  відповідну правову оцінку, рішення
господарського суду Полтавської області від 09.11.2007 р. у справі №22/82
в частині відмови у задоволені первісного позову не відповідає фактичним
обставинам справи та суперечить чинному законодавству України, у зв'язку з чим
наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та  скасування рішення в цій частині.

Оцінюючи
докази в їх сукупності, колегія апеляційного суду вважає, що позивачем доведено
розмір завданих збитків, які були сплачені власнику вантажу на підставі
претензії №1-МП/06  від 01.01.2006 р.
платіжним дорученням №101 від 19.02.2007 р., та на підставі претензії
№2-МП/07  від 19.04.2007 р. платіжним
дорученням №328 від 17.05.2007 р. та складаються з не отриманого доходу із
продажу поставлених ушкоджених 18 коробів та їх утилізації на загальну суму
11604,06 ЄВРО (не отриманий доход від пошкоджених оплачених та утилізованих 18
коробів  преформи прозорої в  розмірі
7631,06 ЄВРО; вартість експертизи в сумі 377 ЄВРО; витрати по утилізації
вилучених з обігу 18 коробів преформи прозорої на підставі Висновку експерта на
суму 3596 ЄВРО). Як вбачається з матеріалів справи, фактичні витрати на
відшкодування «Юніпласт Берлін»причинених збитків у розмірі 11604,06 ЄВРО
склали 79 309,06 грн., де 79 157,56 грн. витрати на купівлю 11604,06 ЄВРО, що
підтверджується заявкою №1 від 28.03.2007 р. про купівлю іноземної валюти та
платіжного доручення №4544 від 28.03.2007 р. на виконання цієї заявки, 151,50
грн. -витрати на перерахування 11604,06 ЄВРО за претензією №1N/UA від
03.01.2007 р., що підтверджується меморіальним ордером №1 від 30.03.2007 р.,
платіжним дорученням №455055134DM від 29.03.2007 р. на перерахування 11604,06
ЄВРО за претензією №1N/UA від 03.01.2007 р. (а.с.86-91).

Оскільки,
позивач за первісним позовом довів ті обставини, на які він посилається в
обґрунтування позовних вимог, колегія апеляційного господарського суду вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахування заяви про збільшення
позовних вимог у розмірі 79 309,06 грн.

Дослідивши
матеріали справи, матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення
представників сторін та третьої особи, колегія апеляційного суду встановила
наступне щодо зустрічного позову.

Українсько-німецьке
товариство з обмеженою відповідальністю «Алтазар»звернулося до господарського
суду Полтавської області із зустрічною позовною заявою б/н (вх. місцевого суду
№2262 від 06.04.2007 р.) до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу у
сумі 6420 грн.

Вказана
зустрічна позовна заява була обґрунтована тим, що відповідно до договору б/н
від 04.08.2006р. на виконання транспортно-експедиційних послуг та заявки №641
від 03.08.2006 р. УН ТОВ «Алтазар»здійснило надання послуг по перевезенню
вантажу  преформи ПЕТФ у кількості 404352
шт. (кількість коробів - 52) на загальну суму 18802,37 ЄВРО автомобільним
транспортом загального користування за маршрутом Дніпропетровськ (Україна)
(Німеччина), що підтверджується СМR серії А № 0198545 від 04.08.2006 р.
Відповідно до умов заявки та п.4.1 договору б/н від 04.08.2006р. на виконання
транспортно-експедиційних послуг експедитор,
приватний підприємець ОСОБА_1, повинен сплатити перевізнику, УН ТОВ
«Алтазар», за виконане перевезення 6420 грн. по факту отримання оригіналів документів.
Приватному підприємцю ОСОБА_1 06.03.2007 р. був направлений рахунок №20/1 від
01.03.2007 р. на суму 6420 грн. в т.ч. ПДВ 200 грн., який досі залишається
несплаченим (а.с.50-78).

Розглянувши
викладене у зустрічній позовній заяві та у доданих до неї документах, в тому
числі і договорі про виконання товарно-експедиторських послуг б/н від
04.08.2006 р. з протоколом розбіжностей, колегія апеляційного суду встановила,
що зустрічна позовна обґрунтована порушенням приватним підприємцем ОСОБА_1 умов
договору про виконання товарно-експедиторських послуг б/н від 04.08.2006 р. з
протоколом розбіжностей. В той час, як первісний позов обґрунтований порушенням
умов зовсім іншого договору, а саме: договору №25 від 03.08.2006 р. про надання
автотранспортних послуг.

Отже,
колегія апеляційного суду встановила, що зустрічний позов взаємно не пов'язаний
з первісним.

Крім
того, оглянувши в судовому засіданні 18.03.2008 р.  оригінали договору про виконання
товарно-експедиторських послуг б/н від 04.08.2006 р. з протоколом розбіжностей,
колегія апеляційного суду встановила, що договір про виконання
товарно-експедиторських послуг б/н від 04.08.2006 р. підписаний УН ТОВ
«Алтазар»з протоколом розбіжностей (а.с.56-58), а протокол розбіжностей не
підписаний приватним підприємцем ОСОБА_1 (а.с.59-60).

Загальні
умови за яких цивільно-правові і господарсько-правові договори  є укладеними наводяться в ч.1 ст.638 ЦК
України та ч.2 ст.180 ГК України. За змістом вказані правові норми різняться
лише тим, що за вказаною нормою ЦК Укра їни договір є укладеним, якщо сторони у
на лежній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, в той час, як у
вказаній нормі ГК України додатково зазначається, що згода з усіх істотних умов
має бути досягнута у передбачених законом порядку та формі.

Аналіз
загального змісту цих норм дозво ляє визначити ряд умов, за наявності яких
цивільно-правовий та господарсько-право вий договори можна вважати укладеними:
1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони
догово ру мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі (належній
формі); 3) сторони господарсько-правового договору мають до сягти такої згоди у
передбаченому законом порядку. Відповідно до ч.8 ст. 181 ГК України, у разі
якщо сторони не досягли з усіх істотних умов господарського договору, такий
договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Підсумовуючи
викладене вище, колегія апеляційного суду встановила, що договір про виконання
товарно-експедиторських послуг б/н від 04.08.2006 р. є неукладеним. І як
наслідок, правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення боргу у
сумі 6420 грн. саме на підставі договору про виконання товарно-експедиторських
послуг б/н від 04.08.2006 р., на думку колегії апеляційного суду, - відсутні.

Враховуючи
вищевикладене,  колегія апеляційного суду
вважає, що відповідно ст. 43 ГПК України місцевим судом належним чином не
досліджено обставини справи  та  не наведено цим обставинам  відповідну правову оцінку, рішення
господарського суду Полтавської області від 09.11.2007 р. у справі №22/82
в частині задоволення зустрічного позову не відповідає фактичним обставинам
справи та суперечить чинному законодавству України, у зв'язку з чим наявні
підстави для задоволення апеляційної скарги та
скасування   рішення в цій
частині.

Оскільки,
позивач за зустрічним позовом не довів ті обставини, на які він посилається в
обґрунтування позовних вимог про стягнення боргу у сумі 6420 грн., колегія
апеляційного господарського суду вважає, що зустрічні позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись
ст.ст.99-103, п.п.1.,4. ч.1. ст.104, ст.105 ГПК України,  Київський міжобласний апеляційний
господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1.          Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.2007 р. у
справі №22/82 задовольнити.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від
09.11.2007 р. у справі №22/82 скасувати з прийняттям нового рішення.

3.          Первісний позов задовольнити повністю.

4.          Стягнути з Українсько-німецького товариства з обмеженою
відповідальністю «Алтазар», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул.
М.Грушевського, 1 () на користь суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код
НОМЕР_6) 79 309 (сімдесят дев'ять тисяч триста дев'ять) грн. 06 коп.
збитків, 793 (сімсот п'ятдесят сім) грн. 09 коп.
державного мита, 396 (триста дев'яносто шість) грн. 50 коп.
державного мита  за подання апеляційної
скарги та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу. Видати наказ.

5.          В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

6.          Видачу наказу доручити господарському суду Полтавської
області.

7.          Матеріали справи №22/82 повернути до господарського суду
Полтавської області.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову
може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
Мостова Г.І.

Судді:
Писана Т.О.

Фаловська
І.М.

Дата
підписання повного тексту Постанови 18.04.2008 р.

Дата відправки  22.04.08