ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.08.08 р.                     Справа № 23/113

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ”Агрофірма ”Кутейніковський агропродукт” сел. Кутейнікове

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ”Торгівельний дім ”Донбас” м. Донецьк

про стягнення 7 462 грн.

Суддя Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні, яке відбулось 14.08.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 20.08.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю ”Агрофірма ”Кутейніковський агропродукт” сел. Кутейнікове, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю ”Торгівельний дім ”Донбас” м. Донецьк, 7 462 грн. заборгованості за договором № 21 від 10.02.2006р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          укладення з відповідачем договору поставки № 21 від 10.02.2006р.;

-          поставку відповідачу за період з лютого по травень 2006р. за видатковими накладними № АФ-0000198 від 14.02.2006р., № АФ-0000311 від 27.02.2006р., № АФ-0000393 від 06.03.2006р., № АФ-0000527 від 16.03.2006р., № АФ-000888 від 28.04.2006р., № АФ-0000914 та № АФ-0000915 від 05.05.2006р. товару на суму 57 702, 6 грн.;

-          часткову оплату відповідачем цього товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 7 462 грн.;

-          ст.ст. 530, 552, 610, 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

-          ст.231 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому вимоги позивача визнав в повному обсязі, і просив розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача, суд встановив:

Сторони уклали між собою договір купівлі-продажу № 21 від 10.02.2006р. (далі - договір № 21), за умовами якого продавець (позивач) зобов’язався передати у власність покупця товар (яйце) у кількості та за ціною, вказаною в накладних, а покупець (відповідач) прийняти та оплатити цей товар (п.1.1. договору). В цьому ж пункті договору зазначено, що поставка здійснюється транспортом покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач через своїх представників отримав від позивача товар на загальну суму 57 702, 6 грн., що підтверджується видатковими накладними № АФ-0000198 від 14.02.2006р., № АФ-0000311 від 27.02.2006р., № АФ-0000393 від 06.03.2006р., № АФ-0000527 від 16.03.2006р., № АФ-0000888 від 28.04.2006р, № АФ-0000914 та № АФ-0000915 від 05.05.2006р. та довіреностями серії ЯЛН № 976677 від 14.02.2006р., № 976680 від 27.02.2006р., № 976681 від 06.03.2006р., № 976697 від 28.04.2006р. та серії ЯЛЮ № 237955 від 04.05.2006р.

Додатковою угодою № 1 до договору № 21, яка є його невід’ємною частиною, сторони змінили п.2.1. договору і виклали його в наступній редакції: ”Оплата за відвантажений товар 14.02.2006р. повинна бути здійснена до 07.03.2006р.”. Отже, фактично договором № 21 сторони передбачили лише строк оплати за товар, поставлений за накладною № АФ-0000198 від 14.02.2006р.

У видаткових накладних № АФ-0000311, № АФ-0000393, № АФ-0000527, № АФ-0000888, № АФ-0000914 та № АФ-0000915 зазначено, що умовою продажу є попередня оплата. Оскільки договором № 21 строки оплати за цими накладними не визначені, суд вважає, що відповідач повинен був оплачувати отриманий за вищевказаними накладними товар саме на умовах попередньої оплати.

Як визначено положеннями ст.193 ГК України, суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Позивач стверджує, що відповідач лише частково розрахувався з ним за отриманий товар, у зв’язку з чим у останнього виник борг в розмірі 7 462 грн. Вказана сума боргу визнана відповідачем та підтверджена актом звірки, підписаним сторонами та скріпленим відповідними печатками.

Договір № 21, як закріплено в п.6.4., діє до 31.12.2006р. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На момент розгляду справи доказів сплати відповідачем суми боргу в розмірі 7 462 грн. суду не подано.

Враховуючи, що відповідач визнав вимоги позивача в сумі 7 462 грн., і це не суперечать законодавству і не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд задовольняє вимоги позивача в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 173, 193, 202 Господарського кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р I Ш И В :

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ”Торгівельний дім ”Донбас” (м. Донецьк, вул. Бессарабська, 15, р/р 2525 в КБ ”Приватбанк” ДРУ м. Донецьк, МФО 335496, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ”Агрофірма ”Кутейніковський агропродукт” (сел. Кутейнікове, вул. Лермонтова, 1, р/р 1213 в Амвросіївському БВ Промінвестбанку в м. Торез, МФО 334282, ) - 7 462 грн. боргу, 102 грн. витрат на сплату держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя Забарющий М.І.