КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2008                                                                                           № 13/115

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:           Дзюбка П.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі:           Левківської Т.Г.

За участю представників:

від позивача: Ковальчук І.В. (дов. № 220/993/д від 27.12.2007р.);

від відповідача: Мануйло Н.Г. (дов. № 25 від 03.03.2008р.);

від прокуратури: Гриненко Г.Є. (дов. № 157 від 16.01.2008р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерство оборони України

на рішення Господарського суду м.Києва від 13.11.2007

у справі № 13/115 (Паламар П.І.)

за позовом                               Заступник військового прокурора Полтавського гарнізону

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи Стіл"

про                                                  стягнення неустойки, ціна позову 26276,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2007р. у справі №13/115 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позов з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції помилково застосовано позовну давність до вимог позивача, оскільки перебіг строку позовної давності повинен рахуватись з дати закінчення строку дії договору.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, зазначивши, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення неустойки за договором поставки.

Представник прокуратури підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2006р. між Міністерства оборони України (замовник) та ТОВ “Енерджи Стіл” (постачальник) укладений договір № 251/4/1/06/2 про поставку для державних потреб пально-мастильних матеріалів для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі – Договір поставки) (а.с. 4-9), за умовами якого постачальник зобов’язався поставити для потреб Міністерства оборони України продукцію згідно Специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з специфікацією.

Згідно п. 9.1 Договору поставки, договір діє до 31.05.2006р.

Відповідно до п. 4.2 Договору поставки та Специфікації загальна сума договору складає 31300727,16 грн., а строк поставки – 31.03.2006р.

Додатковою угодою № 1 від 06.04.2006р. до Договору поставки (а.с. 10) сторони визначили строк постачання палива для реактивних двигунів (лот 11, лот 13) до 30.04.2006р.

Пунктом 6.3. Договору поставки передбачено, що за відмову від поставки або непоставку (недопоставку) продукції з постачальника стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості непоставленої (недопоставленої) продукції.

Відповідно до Акта від 11.08.2006р. звіряння розрахунків між ТОВ “Енерджи Стіл” та Міністерством оборони України за договором від 20.02.2006р. № 251/4/1/06/2 (а.с. 16) відповідач поставив а позивач прийняв та оплатив продукцію на суму 30939632,93 грн.

Таким чином, відповідачем недопоставлено продукції за Договором поставки на суму 361094,23 грн., що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як було зазначено вище, сторони узгодили строк поставки продукції за Договором поставки до 30.04.2006р. (додаткова угода № 1 від 06.04.2006р.), таким чином строк позовної давності за вимогами про сплату неустойки розпочався з 01.05.2006р.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Прокурор звернувся з позовом до господарського суду 10.05.2007р., тобто зі сплином річного строку встановленого до вимог про стягнення неустойки, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Статтею 267 Цивільного кодексу України встановлено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 52-54), заперечуючи проти позовних вимог, послався на сплив позовної давності про стягнення неустойки за Договором поставки.

Ані позивачем, ані прокурором не обґрунтовано причини пропуску позовної давності як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки у зв’язку зі сплином позовної давності для її стягнення згідно зі ст. 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано будь-яких належних та беззаперечних доказів на підтвердження тих доводів, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Згідно ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2007р. у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2007р. у справі № 13/115 – без змін.

Матеріали справи № 13/115 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Сотніков С.В.

Судді                                                                                          Дзюбко П.О.

Дикунська С.Я.

20.03.08 (відправлено)