ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

31
березня 2008 р.

№
32/187-46/103

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди
Д.С.,

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши
клопотання про прийняття касаційної скарги

1.
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 2. Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

на
постанову

від
29.01.08 Київського апеляційного господарського суду

та на
рішення

від
03.10.07

у
справі

№32/187-46/103

господарського
суду

м. Києва

за
позовом

1.
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 2. Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

до

ПП
“Техноторгсервіс”

треті
особи

Погребська
селищна рада; фізичні особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

про

відшкодування
моральної шкоди та визнання права власності

В
С Т А Н О В И В:

Подана
касаційна скарга Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 на постанову від 29.01.08 Київського апеляційного господарського суду
та на рішення від 03.10.07 господарського суду м. Києва у справі №32/187-46/103
не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки
вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України
касаційна скарга не приймається до провадження і повертається судом без
розгляду, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату
державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно
до п. "г" ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ "Про державне мито", що
стосується розміру ставок державного мита, із апеляційних та касаційних скарг
на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими
обставинами, які подаються до господарських судів, сплачується 50 % ставки, що
підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а
із спорів майнового характеру -50 % ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Як
вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо визнання права
власності на земельну ділянку та відшкодування на користь кожного з позивачів
моральної шкоди в розмірі по 10000 грн.

Господарський
суд м. Києва рішенням від 03.10.07 у справі в задоволенні позову відмовив.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.08 рішення
суду першої інстанції залишено без змін.

У
касаційній скарзі заявлено вимоги про скасування рішення і постанови у справі
та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі:
стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів по 10000 грн. в якості
відшкодування моральної шкоди; визнання за позивачами права спільної часткової
власності на земельну ділянку.

Проте
додані до касаційної скарги квитанції №№493, 494 від 19.02.08 свідчать про
сплату скаржниками державного мита в сумі, відповідно, 42,5 грн. та 42,5 грн.,
що не відповідає вимогам п. "г" ч. 2 ст. 3 Декрету КМУ "Про
державне мито". Таким чином, зазначена квитанція не є доказом сплати
держмита у встановленому розмірі.

Відповідно
до ч. 3 ст. 1113 ГПК України скаржник не обмежується у праві
повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених порушень в
загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства,
зокрема, приписів ст.ст. 53, 110 ГПК України.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У
Х В А Л И В :

Касаційну
скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи підприємця ОСОБА_2
на постанову від 29.01.08 Київського апеляційного господарського суду та на
рішення від 03.10.07 господарського суду м. Києва у справі №32/187-46/103
повернути скаржнику без розгляду, а справу направити до місцевого
господарського суду.

Головуючий
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький