ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2008 р.

№ 2-25/15841-2005А

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Рогач Л.І.

за участю представників сторін

позивача

відповідача

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну скаргу

у справі

Беднарський В.В., дов. від 14.07.2008 року.

не з'явились, повідомленні належним чином

Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим

№2-25/15841-2005А

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

20.02.2006 року

за позовом

Колективного підприємства "Виробничо-комерційна фірма"Лідер"

до

Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим

про

визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

Колективне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Лідер" звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом (з врахуванням уточнень до позову) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (правонаступником якої є Сакська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим) №/0 від 24.03.2005 року, яким позивачем була визначена сума штрафу за непроведення розрахункових операцій через реєстратор в сумі 92 893,50 грн., а також визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /3 від 25.10.2005 року, яким була визначена сума штрафу за проведення готівкових розрахунків без застосування реєстратора розрахункових операцій в розмірі 92 893,50 грн. Позов вмотивований тим, що Доповідач Гоголь Т.Г.

штрафні санкції за порушення порядку здійснення розрахункових операцій були застосовані до позивача з порушенням норм статей 1, 2, 17 Закону України "Про порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг".

Господарський суд Автономної Республіки Крим постановою від 07.12.2005 року (суддя Маргарітов М.В.) позов задовольнив. Визнав нечинними податкові повідомлення-рішення Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції №/0 від 25.10.2005 року та №/3 від 25.10.2005 року, стягнув судові витрати. Постанова вмотивована доведеністю та обгрунтованістю позовних вимог та посиланням на те, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували доводи позивача.

Спір розглядався за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Севастопольський апеляційний господарський суд постановою від 20.02.2006 року (судді: Фенько Т.П., Градова О.Г., Дугаренко О.В.) рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.12.2005 року залишив без змін.

Апеляційна скарга розглядалася за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Євпаторійська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.12.2005 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.02.2006 року.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20.12.2007 року (судді Конюшка К.В., Ланченко Л.В., Нечитайло О.М., Пилипчук Н.Г., Степашка О.І.) закрив касаційне провадження за касаційною скаргою Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим, мотивуючи ухвалу приписами статті 108 Господарського процесуального кодексу України та статтею 210 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутністю у суду компетенції на перегляд в касаційному порядку оскаржуваного судового акта, оскільки справа розглянута апеляційною інстанцією за правилами господарського судочинства.

Сакська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.12.2005 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.02.2006 року, відмовивши позивачу в задоволенні позовних вимог, мотивуючи скаргу порушенням норм матеріального та процесуального права при ухвалені оскаржуваних судових рішень, зокрема пункту 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг", підпункту 2.12 Положення "Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні", статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки".

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права, касаційна інстанція вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" завданням органів державної податкової служби є, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі –податки, інші платежі).

Відповідно до пункту 6 статті 10 цього Закону, Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції виконують такі функції: забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами.

Як вбачається з матеріалів справи, Колективне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Лідер" звернулося до господарського суду з позовом до Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (правонаступником якої є - Сакська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим) саме, як до державного органу, на який покладено здійснювати відповідні функції, зокрема, визначені Законами України "Про державну податкову службу в Україні" та "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 зазначеного Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його дій чи бездіяльності.

Виходячи з наведених норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки сторонами (відповідачем) у ній є орган виконавчої влади - Євпаторійська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим (правонаступником якої є - Сакська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим), яка здійснює владні управлінські функції на основі законодавства про оподаткування.

Частина перша пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що дана справа мала вирішуватись апеляційним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Проте, суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, розглянувши дану справу та ухваливши оскаржувану постанову за правилами Господарського процесуального кодексу України. Крім того, розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

Відповідно до частини першої статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, а тому прийнята у справі постанова апеляційної інстанції від 20.02.2006 року підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.02.2006 року у справі №2-25/15841-2005А скасувати, справу скерувати до Севастополь-ського апеляційного господарського суду на новий розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Касаційну скаргу Сакської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                                       Т.Добролюбова

Судді                                                                                           Т. Гоголь

Л. Рогач