ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.08
Справа №  20/31/08

Суддя

м.Запоріжжя

За
позовом Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1,

м.Запоріжжя

до
Товариства з
обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Аліот”,

м.Запоріжжя

про стягнення суми 52 966,52 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники
сторін:

Від
позивача -     ОСОБА_1. (приватний підприємець);

ОСОБА_2.
(довіреність №ВЕХ№889314 від 21.09.2007р.);

Від відповідача  -Соловйов
І.О. (генеральний директор, наказ №8-к від 15.06.2007р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений
позов про стягнення з відповідача на користь позивача суму  45333,20 грн. боргу, суму  4533,32 грн.
штрафу, всього суму 49866,52 грн.

Ухвалою
господарського суду від 11.12.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/31/08,  судове засідання  призначено на 16.01.2008р. На підставі ст.77
ГПК України розгляд справи відкладено на 04.02.2008р., у судовому
засіданні  04.02.2008р. оголошено перерву
до 07.02.2008р.

За
згодою представників сторін у судовому засіданні 07.02.2008р. оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Позивач
надав заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, просить стягнути з
відповідача  суму 45333,20 грн. основного
боргу  за договором поставки б/н від
02.04.2007р., суму 7633,32 грн. штрафу, всього 52966,52 грн.

У
порядку ст. 22 ГПК України заява про уточнення позовних вимог прийнята судом до
розгляду.

Таким
чином, предметом розгляду справи є уточнені позовні вимоги, мотивовані
обставинами, викладеними у позові, та обґрунтовані ст.ст. 525,526, 530,
625,629  ЦК України, ст.193 ГК України.

Відповідач
надав відзив, в якому проти задоволення позову заперечив, мотивуючи наступним.
Видаткові накладні №РН-0000015 від 10.04.2007р., №РН-0000018 від 10.04.2007р.,
№РН-0000016 від 10.04.2007р., №РН-0000019 від 28.04.2007р., №РН-0000020 від
28.04.2007р. не містять посилань на договір від 02.04.2007р., тому  ствердження позивача що поставка відбулася за
цим договором є безпідставним. Крім того,
відносини по поставці товарів згідно з видатковими накладними
№РН-0000015 від 10.04.2007р.,
№РН-0000016 від 10.04.2007р. виникли ще в січні 2007р. на підставі
рахунків -фактур №СФ-000002 від 09.01.2007р., №СФ-0000003 від 09.01.2007р.,
тобто за три місяці до фактичної поставки товару. Вважає, що позивач не має
підстав стверджувати про порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань та
вимагати стягнення заборгованості та штрафу за договором поставки б/н від
02.04.2007р.  Просить у позові відмовити.

Розглянувши
матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2007р. між Фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1. (постачальник, позивач у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Аліот”  (покупець, відповідач у справі) був укладений
договір поставки, за яким   постачальник
зобов'язався поставити, а покупець - прийняти і своєчасно оплатити товар у
асортименті, кількості і по ціні, погодженими сторонами в рахунках-фактурах,
які є невід'ємними частинами договору (п.п.1.1,1.2).

Відповідно до п.4 договору  загальна сума кожної партії товару встановлюється  в відповідних рахунках-фактурах. Розрахунки
за поставлений товар здійснюються шляхом: 50%- передплати на рахунок
постачальника; 50%- на протязі 5-ти банківських днів з моменту поставки товару
(підписання видаткової накладної).

Як
свідчать матеріали справи, на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю
“Торгівельний будинок “Аліот” за договором був поставлений товар, про що
свідчать рахунок- фактура №СФ-000025 від 02.04.2007р. на суму 2012,40грн.,
видаткова накладна №РН-0000018 від 10.04.2007р., довіреність ЯНО серії
№959289,  рахунок-фактура №СФ-000030 від
17.04.2007р. на суму 118560 грн., видаткова накладна №РН -0000019 від
28.04.2007р. на суму 46080грн., видаткова накладна №РН-0000020 від 03.05.2007р.
на суму 72480грн., довіреність серії ЯНУ №752264, серії ЯНУ №752263. на
загальну суму 120 572,40 грн.

Проте,
як слідує з матеріалів справи, відповідач лише частково сплатив грошові
кошти,  перерахувавши на поточний рахунок
позивача 76000 грн., що підтверджується
виписками по особовому рахунку.  Внаслідок
чого у нього виникла заборгованість перед позивачем за поставлену продукцію в
сумі 44 572,40 грн.

Проаналізувавши норми законодавства,
оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню
частково на наступних підставах.

Згідно
з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу
України,  зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших
правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею
530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно
з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідач
не надав суду доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу  суми 44572,40 грн. основного боргу.

Таким
чином, вимоги про стягнення з ТОВ “Торгівельний будинок “Аліот”  на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
суми 44572,40 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

Разом
з тим, суд вважає недоведеним  постачання
товару на підставі  договору від
02.04.2007р.  за  видатковими накладними №РН-0000015 від
10.04.2007р. на суму 261,60 грн.,
№РН-0000016 від 10.04.2007р. на суму 499,20грн. (всього на суму
760,80грн), оскільки підставою для отримання товару зазначено  рахунок -фактуру №СФ-0000002 від
09.01.2007р., №СФ-0000003 від 09.01.2007р., тобто рахунки, які стали підставою
для поставки товару, виставлені  до
укладення договору 02.04.2007р., тому не можуть бути визнані його невід'ємними
частинами. Із змісту договору поставки від 02.04.2007р. не вбачається, що
сторони домовились відповідно до ст.631 ЦК України про застосування умов
договору до відносин  між ними, які
виникли до його укладення. Навпаки, у п. 7.1 визначено, що договір вступає в
силу з моменту підписання обома сторонами.

Оскільки
позивач в даній справі способом захисту свого права обрав стягнення саме за
договором поставки  №б/н від 02.04.2007р.,
то суд не має права виходити за межі позовних вимог і розглядати інший предмет.
У зв'язку з викладеним,  у задоволенні
позову в частині стягнення 760,80 грн. за видатковими накладними №РН-0000015
від 10.04.2007р.,  №РН-0000016 від
10.04.2007р.  відмовляється.

Крім
того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі
7633,32 грн.

Пунктом
5.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної  оплати
винна сторона сплачує  штраф в
розмірі 10  відсотків від суми не
оплаченого товару.

Відповідно
до ст.ст.610,611 ЦК України правовим наслідком порушення зобов'язання є,
зокрема, сплата неустойки.

Факт
порушення зобов'язання відповідачем щодо оплати протягом 5  банківських днів з моменту поставки
(підписання видаткової накладної) суд вважає
доказаним,  однак вимоги про
стягнення штрафу підлягають задоволенню частково, оскільки судом встановлено
неналежне виконання зобов'язання  за
договором поставки від  02.04.2007р. на
суму 44572,40  грн., тому підлягає
стягненню штраф у розмірі 7557 грн. 24 коп.( 201,24 грн. по видатковій
накладній №18 на  суму 2012,40грн. + 108
грн. по видатковій накладній №19 на суму 1080,00грн. + 7248грн. по видатковій
накладній №20).

На
підставі викладеного, позов в цілому задовольняється частково.

У
зв'язку з викладеним суд не бере до уваги заперечення відповідача. У судовому
засіданні встановлено, що сторони фактично виконували договір поставки від
02.04.2007р., позивач передав відповідачу товар, визначений у видаткових
накладних   №РН-0000018 від 10.04.2007р.,
№РН -0000019 від 28.04.2007р.,
№РН-0000020 від 03.05.2007р., асортимент, кількість і ціна якого
визначена у рахунках - фактурах №СФ-000025 від 02.04.2007р.,  №СФ-000030 від 17.04.2007р., що відповідає
п.п.1.1., 3.1 договору.  Інших договорів
за цей проміжок часу не укладалось. Сукупність наданих доказів свідчить про те,
що сторони виконували умови договору від 02.04.2007р. щодо поставки товару на
підставі рахунків -фактур №СФ-000025 від 02.04.2007р.,  №СФ-000030 від 17.04.2007р. У даному випадку
відсутність  посилань на договір в
рахунках -фактурах  №СФ-000025 від
02.04.2007р.,  №СФ-000030 від
17.04.2007р. та видаткових накладних
№РН-0000018 від 10.04.2007р., №РН -0000019 від 28.04.2007р.,  №РН-0000020 від 03.05.2007р. саме по собі не
свідчить про те, що між сторонами відбувалися позадоговірні відносини.
Зазначені дії сторін свідчать про те, що вони виконували умови вказаного
договору від 02.04.2007р.

Відповідно
до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму
521 грн. 30 коп. витрат на державне мито та суму 116 грн. 13 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Аліот” (69054,
м. Запоріжжя, пр. Леніна, 117- а, р/р 6857 в ЗФ ЗАТ “ОТП Банк” м.
Запоріжжя, МФО 313872, )
на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1в
ЗОФ АКБ “Укрсоцбанк”, м. Запоріжжя, МФО 313010, ідентифікаційний номер НОМЕР_2
) суму 44572 грн. 40 коп. основного боргу, суму 7557 грн. 24 коп. штрафу, суму
521 грн. 30 коп. витрат на державне мито та суму 116 грн. 14 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

В
іншій частині позову відмовити.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі  27.03.2008 р.