Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2008 р. Справа № 41/43-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді ,

при секретарі Чудновській І.І.

за участю представників сторін:

позивача - Осьмухін С.А.

відповідача - не з*явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1692Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 19.06.08 р. по справі № 41/43-08

за позовом Науково-виробничої фірми "Сінтал'Д" - ТОВ, м. Харків

до Фермерського господарства "Альфа", с. Одноробівка

про стягнення 4344,15 грн.

встановила:

У березні 2008 р. позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 2700,0 грн. основного боргу, штраф в сумі 1350,0 грн., інфляційні в сумі 267,30 грн., 3% річних в сумі 26,85 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що позивач на підставі договору купівлі-продажу № 22/2007 - П від 22.08.2007 р. по накладній № 230807-1 від 23.08.2007 р. передав відповідачеві вапно гашене 5 тон на суму 2700,0 грн., а відповідач свої зобов’язання щодо оплати товару не здійснив.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.06.2008 р. по справі № 41/43-08 (суддя - Пелипенко Н.М.) позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 2700,0 грн. основного боргу, штраф в сумі 1350,0 грн., інфляційні в сумі 267,30 грн., 3 % річних в сумі 26,85 грн., витрати на державне мито в сумі 102,0 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн.

Рішення мотивоване тим, що відповідач не надав доказів повної та своєчасної оплати за спірним договором, не надав доказів припинення зобов’язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог і доказів направлення позивачу заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає рішення незаконним, з порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з посиланням на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог до позивача у сумі 2700,00 грн. згідно приписів ст. 601 ЦК України.

У апеляційній скарзі відповідач зазначив, що про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2700,00 грн. позивач був повідомлений у відзиві на позовну заяву. Відображення такого зарахування міститься у акті взаємних розрахунків, який був направлений позивачеві 16.04.2008 р. Також законодавчі акти України не містять вимог щодо того, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог повинна бути зроблена тільки до подання позову про примусове стягнення боргу. Тому, на думку відповідача, таку заяву можна зробити і після отримання позову, так як заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, згідно ст. 204 ЦК України він є правомірним, оскільки недійсність прямо не встановлена законом і він не був визнаний судом недійсним.

Відповідач вважає, що суд порушуючи приписи ст. 84 ГПК України щодо змісту рішення, п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. «Про судове рішення»не надав належної правової оцінки і не вказав у своєму рішенні, яким чином накладна № 230807 -1 від 23.08.07 року відноситься до договору № 22/2007 - П купівлі-продажу від 22.08.07 р., оскільки згідно наказу Міністерства статистики України № 193 від 21.06.96 р. “Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів” накладна на відпуск матеріалів у випадку відпуску матеріальних цінностей стороннім організаціям виписується на основі договорів, нарядів і інших відповідних документів. З аналізу тексту накладної № 230807-1 від 23.08.07 р. не вбачається, що вона виписана на виконання умов договору № 22/2007 –П купівлі-продажу від 22.08.07 р., на який посилається позивач. У накладній не вказаний строк оплати за отриманий товар, тобто позивач повинен був згідно вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України направити відповідачеві вимогу про виконання грошового зобов’язання, що позивачем не було виконане. Тому, відповідач не вважає себе пов’язаним умовами будь-якого письмового договору між позивачем і відповідачем, і тому нарахування індексу інфляції, 3 % річних та штрафу не мають правових підстав.

Відповідач у призначене судове засідання не з’явився, надав клопотання про розгляд справи без участі його представника, нез’явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Позивач з обставинами, викладеними у апеляційній скарзі не погоджується, надав відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що посилання відповідача на акт про зарахування зустрічних однорідних вимог є безпідставним, оскільки в матеріалах справи зазначений акт відсутній, та за загальним правилом штраф та заборгованість не пов’язані між собою підставами виникнення, а тому не можуть вважатися однорідними вимогами у розумінні ст. 601 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог позивач був повідомлений у відзиві на позовну заяву є безпідставним, оскільки відзив, направлений на адресу господарського суду Харківської області, не містить посилання відповідача на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог та відповідачем не було надано доказів існування такої заяви, а зазначений відповідачем акт звірки взаємних розрахунків від 16.04.2008 р. не містить підпису позивача, що також не підтверджує здійснення зарахування відповідачем зустрічних однорідних вимог. Також позивач не погоджується з посиланням відповідача на те, що він отримав товар не за спірним договором, а по накладній, оскільки відповідач не надав доказів існування іншого договору, крім спірного, предметом якого є вапно гашене. Відповідач не довів наявність інших правовідносин, тому відсутність у накладній посилання на договір не звільняє відповідача від обов’язку оплатити одержаний товар.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, вислухавши представника позивача, встановила, що 22.08.07 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 22/2007 - П купівлі-продажу, за яким продавець (позивач) зобов’язався передати вапно гашене у кількості 5 тон по ціні 540,0 грн. (з ПДВ) за тону на загальну суму 2700,0 грн. у власність покупця (відповідача) у строк до 31.08.07 р., а покупець зобов’язався прийняти та сплатити за нього встановлену цим договором грошову суму в строк до 31.10.07 р.

Статтею 5 договору передбачено, що базисом доставки товару є EXW, Ex Works Франко-завод, Україна, Харківська область, Золочівський район, с. Олександрівка, склад продавця.

Термін «Франко - завод»означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов’язання щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на плащах свого підприємства чи в іншому названому місці (на заводі) фабриці, складі та інше). Цей термін покладає мінімальні обов’язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв’язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Тобто, обов’язком по перевезенню товару є обов’язком покупця (відповідача по справі).

На виконання умов договору позивач по накладній № 230807-1 від 23.08.2007 р. р. відпустив відповідачу вапно гашене в кількості 5 тон за ціною 450,20 грн. (без ПДВ) на суму 2700,0 грн., з врахуванням ПДВ ціна дорівнює ціни по договору 540,0 грн., а відповідач його прийняв, що підтверджується підписом в накладній представника відповідача, уповноваженого довіреністю на отримання № ЯОА 424929 від 22.08.2007 р.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що поставка по накладній № 230807 від 23.08.2007 р. здійснена на підставі договору купівлі-продажу № 22/2007 –П від 22.08.2007 р., оскільки відповідач не надав доказів існування іншого договору, крім спірного, предметом якого є вапно гашене, та вказана кількість, ціна на вапно негашене та вартість в накладній відповідає кількості, ціні на вапно негашене, та вартості, яка визначена спірним договором.

Як свідчать матеріали справи, за вх. № 10927від 19.06.2008 р. відповідач долучив до матеріалів справи висновок незалежного аудита від 07.06.2008 р., який відображає сальдо розрахунків за наслідками операцій, що були здійснені сторонами протягом 2005-2007 р. станом на 01.01.2008 р. При цьому, аудитор не висловлює думку щодо подальших подій, які стосуються спірних правовідносин позивача та відповідача, що можуть вплинути на стан розрахунків, у висновку відсутні дані, підтверджуючи направлення листів про зарахування зустрічних однорідних вимог та проведення такого зарахування.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що висновок незалежного аудиту від 07.06.2008 р. не може бути належним доказом по справі, так як не підтверджує проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що позивач свої зобов’язання за договором виконав, але відповідач зобов’язання щодо своєчасної і повної оплати не здійснив, доказів повної та своєчасної оплати не надав та правомірно задовольнив позов щодо стягнення заборгованості у сумі 2700,0 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 23 спірного договору сторони встановили відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у вигляді сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми, а також сплати штрафу у розмірі 50 % від суми невиконаного грошового зобов’язання.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 50% від суми невиконаного грошового зобов’язання в сумі 1350,0 грн., 3 % річних в сумі 26,85 грн., інфляційних в сумі 267,30 грн.

Посилання відповідача на те, що було проведення зарахування зустрічних однорідних вимог до позивача у сумі 2700,0 грн., згідно приписів ст. 601 ЦК України про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків, який міститься у матеріалах справи є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.

Згідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України, зобов’язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 601 ЦК України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідна заява однієї із сторін, щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов’язаннях, при цьому кредитор в одному зобов’язанні був боржником в іншому зобов’язанні та однорідність вимог.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не надав доказів існування будь-яких зустрічних однорідних вимог, доказів припинення зобов’язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, заява про зарахування зустрічної однорідної вимоги відсутня та відповідачем не було надано доказу надсилання на адресу позивача заяви про зарахування зустрічної однорідної вимоги.

Посилання відповідача на те, що про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2700,0 грн. позивач був повідомлений у відзиві на позовну заяву, відображення такого зарахування міститься у акті взаємних розрахунків, який був направлений позивачеві 16.04.2008 р. безпідставне. Як свідчать матеріали справи, відзив, направлений на адресу господарського суду Харківської області, не містить посилання на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог та докази існування такої заяви, зазначений відповідачем акт звірки взаємних розрахунків від 16.04.2008 р. не підписаний позивачем, також не підтверджує зарахування зустрічних однорідних вимог.

Посилання відповідача на те, що він отримав товар не за спірним договором, а по накладним, так як в накладній відсутнє посилання на договір є безпідставним, оскільки відповідач не надав доказів існування іншого договору, крім спірного, предметом якого є вапно гашене, та вказана кількість, ціна на вапно негашене та вартість в накладній відповідає кількості, ціні на вапно негашене, та вартості, яка визначена спірним договором.

Відповідач не довів наявності інших правовідносин, тому відсутність у накладній посилання на договір не звільняє відповідача від обов’язку оплатити одержаний товар.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 655, 692 ЦК України, ст.ст.101-105 ГПК України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 19.06.2008 р. по справі № 41/43-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст постанови підписано 12.08.2008 р.