КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2008                                                                                           № 16/205

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі:           Царук І.О.

За участю представників:

від позивача - Арсентьєв У.Г. (довір. № Н-01/1937 від 14.06.07)відповідача –            Лець Ю.В. (довір. ( 32/Д від 03.07.08)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Донецька залізниця"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.07.2008

у справі № 16/205 (Ярмак О.М.)

за позовом                               Державного підприємства "Донецька залізниця"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг"

про                                                  стягнення 5275437,8 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.08р. у справі № 16/205 відмовлено в позові Державного підприємства “Донецька залізниця” про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Лізингова компанія “Укртранслізинг” штрафних санкцій в розмірі 5 275 437,80 грн. за невиконання договірних зобов’язань по передачі лізингоотримувачу напіввагонів.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що сторонами внесено зміни до договору фінансового лізингу № Д/В-061705/НЮ від 07.11.06р. щодо кількості поставки напіввагонів, сторони домовилися про поставку напіввагонів в кількості 70 шт. і ці зобов’язання відповідач виконав, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за непоставку майна за договором лізингу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 22.07.2008р. по даній справі, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП “Донецька залізниця”.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що укладення додаткових угод № 1 від 28.02.07р., № 2 від 26.09.07р. до договору фінансового лізингу № Д/В-061705/НЮ від 07.11.06 є правовим наслідком порушення зобов’язання з боку ВАТ “Лізингова компанія “Укртранслізинг”, відповідно до статті 653 Цивільного кодексу України зобов’язання змінюється відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо з моменту досягнення домовленості про зміну договору.

Пункт 7 додаткової угоди № 1 від 28.02.07р., пункт 9 додаткової угоди № 2 від 26.09.07р. містять застереження, що вказані додаткові угоди вступають в силу з моменту їх підписання сторонами, позивачем пред’явлено до стягнення штрафні санкції за непоставку напіввагонів за договором лізингу в кількості, що передбачалася умовами договору № Д/В-061705/НЮ від 07.11.06р. до внесення змін до цього договору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін колегія суддів встановила наступне:

07 листопада 2006 року між Державним підприємством “Донецька залізниця” (Позивач) і Відкритим акціонерним товариством “Лізингова компанія “Укртранслізинг” (Відповідач) укладено договір фінансового лізингу № Д/В-0617058НЮ, за умовами якого Відповідач мав передати Позивачеві у користування на умовах лізингу напіввагони в кількості 1 350 шт. Додатком № 2 до договору лізингу сторони узгодили графік передачі майна в лізинг, а саме: в листопаді 2006 року – 30 одиниць, в грудні 2006 року – 50 одиниць, в січні 2007 року – 270 одиниць, в лютому 2007 року - 500 одиниць, в березні 2007 року – 500 одиниць напіввагонів. Додатковою угодою № 1 від 28.02.07 сторони зменшили кількість напіввагонів до 350 шт., які підлягали поставці за договором фінансового лізингу. Графік поставки напіввагонів виробництва Дарницького вагоноремонтного заводу за додатковою угодою № 1 від 28.02.07р. сторони визначили додатком № 5, де передбачили поставку майна в грудні 2006 року в кількості 70 одиниць, в березні 2007 року – 140 одиниць, в квітні 2007 року – 140 одиниць. Пункт 4 додаткової угоди № 1 від 28.02.07р. вказує на те, що з дати підписання цієї угоди додаток № 2 до договору № Д/В-061705/НЮ від 07.11.06р. втрачає чинність.

Додатковою угодою № 2 від 26.09.07р. до договору фінансового лізингу сторони домовилися про зменшення напіввагонів на 280 одиниць, що підлягали поставці за цим договором. За актами приймання-передачі обладнання від 15.12.06р., від 29.12.06р. ВАТ “Лізингова компанія “Укртранслізинг” передало Державному підприємству “Донецька залізниця” відповідно до договору фінансового лізингу Д/В-061705/НЮ від 07.11.06р. напіввагони в кількості 70 одиниць і пунктами 2 та 3 додаткової угоди № 2 від 26.09.07р. сторони встановили, що договір діє в частині поставки напіввагонів протягом 2006 року, в іншій частині, зокрема, щодо поставки напіввагонів в кількості 280 одиниць договір припиняє дію.

8 травня 2008 року Державним підприємством “Донецька залізниця” пред’явлено позов до ВАТ “Лізингова компанія “Укртранслізинг” про стягнення пені за невиконання умов договору за період з 01.12.06р. по 25.09.07р. на суму 5 275 437,80 грн.

Позивачем нарахована пеня за несвоєчасно передане майно в лізинг за 590 напіввагонів.

Враховуючи, що згідно додатку № 5 до додаткової угоди № 1 від 28.02.07р. відповідач вчасно (в грудні 2006 року) передав позивачеві на умовах лізингу 70 напіввагонів, інші зобов’язання за договором лізингу № Д/В-061705/НЮ від 07.11.06 припинені відповідно до додаткових угод № 1 від 28.02.07 і № 2 від 26.09.07р., у позивача відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій за непоставку продукції за договором лізингу.

Стаття 610 Цивільного кодексу України вказує на те, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, а стаття 611 Цивільного кодексу України встановлює правові наслідки за порушення зобов’язання, зокрема, сплата неустойки.

Оскільки, відповідач не допустив порушення зобов”язання, тому відсутні підстави для стягнення з нього пені.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу також встановлює, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання.

Безпідставними є доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що укладення додаткових угод № 1 і № 2 до договору лізингу було правовим наслідком порушення зобов’язання з боку відповідача, оскільки це документально не підтверджується і в цих додаткових угодах позивачем відображена його воля щодо зміни умов договору.

Також не відповідають обставинам справи доводи позивача про те, що додаткові угоди № 1 і № 2 до договору лізингу набрали чинності з моменту їх підписання, тобто з 28.02.07 та з 26.09.07, оскільки в цих додаткових угодах вказується, що попередні домовленості сторін щодо кількості обладнання, яке підлягало поставці за договором лізингу, втратили чинність, а тому позовні вимоги на час пред’явлення позову ґрунтуються на нечинних графіках поставки продукції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.08р. по даній справі відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства “Донецька залізниця” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.08р. по справі № 16/205 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 16/205 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Пашкіна С.А.

Смірнова Л.Г.

12.09.08 (відправлено)