ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2008

Справа №2-27/4788-2008

За позовом – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кримське Примор’я», м. Феодосія, с.м.т. Курортне, вул.. Морська, 1.

Відповідачів - 1. Підприємство «Курортбуд», м. Сімферополь, вул.. Дм. Ульянова, 16.

2. Феодосійське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації, м. Феодосія, вул.. Нахимова, 40.

Про визнання дійсним договору купівлі – продажу, визнання права власності та спонукання до вчинення певних дій.

Суддя Воронцова Н.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Подставнев, дор. у справі.

Від відповідачів – 1. не з’явився.

2. не з’явився.

Сутність спору: Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання дійсним договір купівлі – продажу нежитлової будівлі літ. «Л», «л» - площею 115,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Феодосія. с.м.т. Курортне, вул.. Морська, 1, укладеного 04.04.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кримське Примор’я» та підприємством «Курортбуд». Також просить визнати право власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кримське Примор’я» на нежитлову будівлю літ. «Л», «л» - площею 115,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Феодосія. с.м.т. Курортне, вул.. Морська, 1. Також просить суд забовязати Феодосійське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації зареєструвати за товариством з обмеженою відповідальністю «Кримське Примор’я» право власності на нежитлову будівлю літ. «Л», «л» - площею 115,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Феодосія. с.м.т. Курортне, вул.. Морська, 1.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами по справі було укладено договори купівлі – продажу нерухомого майна. Однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даних договір. Позивач вказує, що при укладанні вказаних договір між позивачем і відповідачем було досягнено домовленість по всім суттєвим умовам договору, а саме визначено об’єкт продажу, його остаточна ціна, взаємні забовязання покупця і продавця, порядок розрахунків, момент передачі об’єкту і перехід права власності до покупця.

У відповідності до п. 2 ст. 220 ЦК України «якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не потрібно».

На підставі викладеного просить позов задовольнити.

Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги до Феодосійського міжміського бюро реєстрації і технічної інвентаризації, суд ухвалою від 19.04.2008 р. залучив до участі у справі як другого відповідача - Феодосійське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач №1 явку представника в судове засідання не забезпечив, у відзиві на позов повідомив про те, що вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Також просить справу розглянути за відсутністю свого представника.

Відповідач №2 явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов не представив, про час ті місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Суд дійшов висновку, що не явка представників відповідачів в судове засідання не перешкоджають розгляду справи по суті та вона може бути розглянута за наявними у неї матеріалами, в порядку ст.. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

в с т а н о в и в:

Між відповідачем по справі ( Продавець ) і позивачем по справі ( Покупець ) було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна від 04.04.2008 р.

Відповідно до п. 1 вказаного договору Продавець продає, а Покупець приймає у власність нерухоме майно, нежитлові приміщення літ. «Л», «л» - площею 115,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Феодосія. с.м.т. Курортне, вул.. Морська, 1.

Вказаний об’єкт нерухомості належить відповідачу на праві власності, що підтверджується рішенням ГС АР Крим від 06.01.2005 р. по справі №2-1/1694-2005 та ухвалою ГС АР Крим від 14.02.2005 р. по справі №2-1/1694-2005.

Відповідно до п. 3 вказаного договору ціна продажу вказаного об’єкту складає 90031 грн. Покупець забовязаний оплатити Продавцю ціну продажу об’єкту на протязі 5 днів з моменту підписання даного договору.

09.04.2008 р. позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 90031,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №147 від 09.04.2008 р.

Відповідно до п. 5 вказаного договору Продавець забовязаний передати Покупцю, а Покупець забовязаний прийняти у Продавця об’єкт по акту приймання – передачі не пізніше одного дня, наступного за днем перерахування коштів за придбаний об’єкт.

В матеріалах справи наявний акт приймання – передачі нежитлових приміщень від відповідача позивачу по договору купівлі - продажу нерухомого майна від 04.04.2008 р.

Позивач звернувся до відповідача з листом вих. №10-11-102 від 09.04.2008 р., відповідно до якого запропонував відповідачу направити уповноваженого представника в нотаріальну контору для нотаріального посвідчення договору купівлі – продажу нерухомого майна від 04.04.2008 р.

Відповіді на вказане запрошення отримано позивачем не було. Відповідач і на даний час ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі – продажу нерухомого майна №29 від 08.11.2007 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до ст.. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі – продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та належить нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, суд встановив, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаних договорів купівлі – продажу нерухомого майна.

Дослідивши договір купівлі – продажу нерухомого майна від 04.04.2008 р. суд встановив, що сторонами було досягнено домовленість по всім суттєвим умовам договорів, а саме визначено об’єкт продажу, його остаточна ціна, взаємні забовязання покупця і продавця, порядок розрахунків, момент передачі об’єкту і перехід права власності до покупця.

Відповідно до п.2 ст.220 Цивільного Кодексу України «якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не потрібно.».

Отже, є всі правові підстави для визнання даного договору дійсним без нотаріального посвідчення.

Відносно позовної вимоги про забовязання Феодосійського міжміського бюро реєстрації і технічної інвентаризації зареєструвати за товариством з обмеженою відповідальністю «Кримське Примор’я» право власності на нежитлову будівлю літ. «Л», «л» - площею 115,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Феодосія. с.м.т. Курортне, вул.. Морська, 1, то дана вимога не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства в зв’язку з наступним.

Відповідно до п. 5 ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. У місцевих та апеляційних загальних судах запроваджується спеціалізація суддів з розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 6 ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст..12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім, зокрема, спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Згідно з вимогам Тимчасового положення «Про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно - територіальних одиниць.

Таким чином, позовні вимоги в частині забовязання відповідача №2 здійснити державну реєстрацію права власності повинні розглядатися судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

При таких обставинах справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

З обліком викладеного, керуючись ст.ст. 49, 80, 82-84 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати дійсним договір купівлі – продажу нежитлової будівлі літ. «Л», «л» - площею 115,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Феодосія. с.м.т. Курортне, вул.. Морська, 1, укладеного 04.04.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кримське Примор’я» та підприємством «Курортбуд».

3.          Визнати право власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кримське Примор’я» на нежитлову будівлю літ. «Л», «л» - площею 115,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Феодосія. с.м.т. Курортне, вул.. Морська, 1.

4.           В іншій частині позовних вимог провадження по справі припинити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.