ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.05.08 р.                     Справа № 44/83пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Донбасстрой” (представник Коваленко Л.В., довіреність від 21.04.08 року), до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник Снєгірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від 12.12.05 року) про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Донбасстрой” права власності на об’єкти нерухомості, розташовані в місті Донецьку по проспекту Червоногвардійському 46:

·          будівлю цеху з виробництва тротуарної плитки (літ.Е1-1) загальною площею 1’882,5 м2;

·          будівлю складу (літ.1Х-1) загальною площею 212,4 м2, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбасстрой” (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) про визнання права власності Підприємства на нерухоме майно, розташоване в місті Донецьку по проспекту Червоногвардійському 46 – будівлю цеху з виробництва тротуарної плитки (літ.Е1-1) загальною площею 1’882,5 м2 та будівлю складу (літ.1Х-1) загальною площею 212,4 м2 (далі – Будівлі).

Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на невизнанні права власності Комітетом, з огляду на самовільність реконструкції Будівель. З такою позицією Підприємство не погоджується, зазначаючи, що Будівлі вже закінчені будівництвом, причому будівництво виконане з дотриманням будівельних норм та правил, а на земельну ділянку, на якій розташовано вказану нерухомість, позивач має речові права, оскільки належним чином провадить оплату за користування земельною ділянкою та уклав з Комітетом договір оренди землі.

Представник Підприємства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Комітету в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позивач провадив будівництво спірної нерухомості без дозвільних документів на спорудження, без введення у експлуатацію тощо.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В порядку, передбаченому статтями 224-240 ЦК УРСР, між продавцем акціонерним товариством закритого типу заводом „Сантехдеталь” та покупцем Підприємством 01.09.98 року укладено договір купівлі-продажу будівлі цеху площею 1’939 м2, визначеного літерою Е-1 (далі – Споруда). В порядку статей 47, 227 ЦК УРСР та згідно вищезазначених договорів, право власності Підприємства на Споруду виникло з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу – з 13.11.98 року.

В силу статті 204 ЦК України, договір купівлі-продажу від 01.09.98 року, як і будь-який інший правочин, вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Наразі, відповідач не довів суду нікчемності цього правочину або факту його визнання недійсним в судовому порядку.

Крім того, право власності Підприємства на Споруду додатково підтверджено реєстраційним посвідченням КП „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька” № 6684 від 13.11.98 року.

Підприємству згідно договору оренди земельної ділянки № 1250 від 16.03.01 року та рішення Комітету № 36/5 від 24.01.01 року відповідач передав у строкове платне користування земельну ділянку по проспекту Червоногвардійському 46 в Калінінському районі міста Донецька площею 2’595 м2 для експлуатації Споруди.

Підприємство в перебігу власної господарської діяльності здійснило реконструкцію Споруди, утворивши новий майновий об’єкт – Будівлі, на земельній ділянці, виділеній під означені цілі. Ідентифікація цього об’єкту нерухомості, а також факт самочинної реконструкції та будівництва Підприємством Будівель визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі оцінювальними актами, витягами з технічних паспортів тощо.

Відсутність істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві та реконструкції Будівель випливає з висновку Донецького обласного бюро експертиз № 84 від 22 квітня 2008 року, за яким дефектів будівництва не виявлено, стан конструкцій добрий, вимогам БНіП, а також протипожежних та санітарних правил Будівлі відповідають.

Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Будівлям, оскільки за матеріалами справи цей майновий об’єкт розташований на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Статус нерухомості досліджуваним об’єктам присвоює також і спеціаліст Донецького обласного бюро експертиз.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно реконструйовані та споруджені Будівлі може бути визнано судом за умови надання Підприємству земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб. Оскільки Комітет надав Підприємству право на оренду землі, а суду не надано жодних доказів порушень Підприємством прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд вважає, що у Підприємства виникло право власності на Будівлі з моменту завершення їх реконструкції та спорудження.

Виходячи зі змісту норм статті 66 ГК України – Підприємство є добросовісним набувачем та власником Будівель, споруджених та реконструйованих позивачем на відповідній земельній ділянці.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції, висловленої у поточному спорі, відповідач Комітет не визнає право власності Підприємства на Будівлі, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, а твердження відповідача щодо відсутності факту виникнення у позивача права власності на зазначену нерухомість є безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є самовільна, без відповідних дозвільних документів реконструкція та спорудження Підприємством Будівель, а також протиправне невизнання відповідачем права власності Підприємства на цю нерухомість. Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на будівництво та реконструкцію нерухомості.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 202, 204, 328, 331, 376, 392, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.66 та 283-292 ГК України, ст.ст.1, 2, 22, 30, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов у повному обсязі.

Визнати право власності товариства з обмеженою відповідальністю „Донбасстрой” на об’єкти нерухомості, розташовані в місті Донецьку по проспекту Червоногвардійському 46, а саме, на будівлю цеху з виробництва тротуарної плитки (літ.Е1-1) загальною площею 1’882,5 м2 та на будівлю складу (літ.1Х-1) загальною площею 212,4 м2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 – позивачу;

2 – відповідачу;

3 – господарському суду Донецької області