ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.08 р.                     Справа № 43/100

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. Зубченко

При секретарі Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Первомайський електромеханічний завод імені К. Маркса”, м. Первомайськ, Луганська область

до відповідача: Державного підприємства “Красноармійськвугілля”, м. Димитров

про стягнення суми заборгованості у розмірі 12 609, 00 грн.

Представники сторін:

Від позивача: представник не з’явився

Від відповідача: представник не з’явився

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство “Первомайський електромеханічний завод імені К. Маркса”, м. Первомайськ, Луганська область, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Державного підприємства “Красноармійськвугілля”, м. Димитров, про стягнення суми заборгованості у розмірі 12 609, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору підряду, господарського та цивільного законодавства.

У судовому засіданні були досліджені наступні докази: акт обстеження технічного стану електродвигуна ЕКВФ 315 М12/4, заводський №8069, від 02.09.2004р.; наказ на відпуск готової продукції №129 від 03.03.2006р.; довіреність серії ЯЛФ №238637 від 03.03.2006р.; товарно-транспортну накладну серії 02 ААЮ №913847 від 03.03.2006р.; рахунок-фактуру №207 від 03.03.2006р.; податкову накладну №207 від 03.03.2006р.; платіжні доручення №433 від 04.05.2005р.; №664 від 03.03.2006р.; претензію №27/7л від 28.02.2008р.; правоустановчі документи.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву №4-196 від 08.09.2008р. позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просив суд розглянути справу за відсутності його представника.

Згідно із ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позовних вимог господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до приписів ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З приписів ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під виконанням зобов’язання розуміється виконання кредитором та боржником дій по здійсненню прав та обов’язків, що витікають із зобов’язання. При цьому, закон встановлює, що припиняє зобов’язання не будь-яке, а саме належне його виконання. Зобов’язання виникають між їх учасниками з метою задоволення конкретних потреб. Саме тому для учасників зобов’язальних правовідносин завжди важливим залишається те, чи реалізована основна мета зобов’язання (ст.599 ЦК України).

Так позивач, відремонтував електродвигун ЕКВФ 315 М12/4, заводський №8069, на загальну суму 52 824, 00 грн., а відповідач, в свою чергу, прийняв вказані роботи та електродвигун, що підтверджується:

-          наказом на відпуск готової продукції №129 від 03.03.2006р.;

-          податковою накладною №207 від 03.03.2006р.;

-          довіреністю на Гусак Павла Сергійовича на отримання матеріальних цінностей серії ЯЛФ №238637 від 03.03.2006р.;

-          товарно-транспортною накладною серії 02ААЮ №913847 від 03.03.2006р.;

-          рахунком-фактурою №207 від 03.03.22006р.

При цьому, вказані наказ на відпуск готової продукції та товарно-транспортна накладна підписані уповноваженими особами як позивача, так і відповідача. З боку відповідача означені документи підписані саме Гусак П.С. на ім’я якого видана довіреність на отримання матеріальних цінностей серії ЯЛФ №238637 від 03.03.2006р., підписана керівником та головним бухгалтером ДП “Красноармійськвугілля” з прикладанням фірмової печатки останнього. Тобто, відповідач у звязку з підписанням цих документів повністю погодився з якістю та вартістю виконаних робіт, яка складає 52 824, 00 грн.

Водночас, відповідачем було перераховано на рахунок позивача грошові кошти за виконані ремонтні роботи на загальну суму 40 215, 00 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями №443 від 04.05.2005р., №664 від 03.03.2006р.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 12 609, 00 грн.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На сплату виконаних робіт позивачем пред’явлено до сплати відповідачеві рахунок-фактуру №207 від 03.03.2006р. на суму 52 824, 00 грн.

Таким чином, відповідач повинен був здійснити сплату грошових коштів за виконані ремонтні роботи протягом семи днів від дня пред’явлення рахунку-фактури.

Проте, свої зобов’язання, як про це заявлено позивачем, відповідач, всупереч ст.ст.526, 530 ЦК України, ст.193 ГК України, належним чином не виконав. Внаслідок чого, з урахуванням часткової сплати відповідачем суми боргу, як це зазначено у позовній заяві, утворилась заборгованість в розмірі 12 609, 00 грн., факт чого позивач підтверджує наданими документами.

З метою врегулювання спору мирним шляхом, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №27/7л від 28.02.2008р. з проханням здійснити розрахунки за виконані роботи. Однак, відповідач відповіді на претензію не надав.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факт виконання позивачем ремонту електродвигуна ЕКВФ 315 М12/4, заводський №8069, на загальну суму 52 824, 00 грн., підтверджується наказом на відпуск готової продукції №129 від 03.03.2006р., податковою накладною №207 від 03.03.2006р., довіреністю серії ЯЛФ №238637 від 03.03.2006р., товарно-транспортною накладною серії 02ААЮ №913847 від 03.03.2006р., рахунком-фактурою №207 від 03.03.22006р.

У той же час, відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін. Такими засобами доведення є письмові і речові докази, висновки судових експертів, пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому засіданні.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву №4-196 від 08.09.2008р. позовні вимоги визнав у повному обсязі у сумі 12 609, 00 грн.

Даний відзив підписаний представником відповідача за довіреністю №12 від 10.01.2008р. Іваніловою Л.А. Повноваження представника, щодо визнання позову, судом перевірено.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Первомайський електромеханічний завод імені К. Маркса”, м. Первомайськ, Луганська область, до відповідача, Державного підприємства “Красноармійськвугілля”, м. Димитров, про стягнення суми заборгованості у розмірі 12 609, 00 грн., підлягають задоволенню.

Згідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, а саме державне мито, інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у зв’язку із задоволенням заявлених позовних вимог підлягають віднесенню на відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.129 Конституції України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 16, 202, 509, 526, 530, 599 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 78, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Первомайський електромеханічний завод імені К. Маркса”, м. Первомайськ, Луганська область, до відповідача, Державного підприємства “Красноармійськвугілля”, м. Димитров, про стягнення суми заборгованості у розмірі 12 609, 00 грн. – задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Красноармійськвугілля” (85320, Донецька обл., м. Димитров, вул. Добропольська, 4; код ЗКПО 32087941) на користь Відкритого акціонерного товариства “Первомайський електромеханічний завод імені К. Маркса” (93202, Луганська обл., м. Первомайськ, пров. Заводський, 1; код ЗКПО 05758925) суму заборгованості у розмірі 12 609, 00 грн.; витрати по сплаті державного мита в сумі 126, 10 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя

Вик. ПС Максимова В.В.

Надруковано 3 прим.:

позивачу; 1- відповідачу, 1- у справу.