ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"16" липня 2008 р.

Справа № 14/89

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №14/89

за адміністративним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо-Кір" (далі по тексту – ТОВ), м. Кіровоград, вул. Карла Маркса, 39/63,

до відповідача: державної податкової інспекції у м. Кіровограді (далі по тексту – ДПІ), м. Кіровоград, вул. Глінки, 2,

про скасування податкових повідомлень - рішень,

Секретар судового засідання - А.В. Адаменко

Представники сторін:

від позивача - Сумська О.В., довіреність б/н від 16.07.08 р.;

від відповідача - Ковальова М.С., довіреність №20 від 15.04.08 р.;

від відповідача - Патлатий П.М., довіреність №105 від 29.02.08 р.;

Час прийняття постанови: 15 год. 24 хв.

Подано позов про скасування податкових повідомлень - рішень ДПІ у м. Кіровограді №/0 від 06.09.2007 р., №/1 від 25.10.2007 р., №/2 від 22.01.2008 р., №/3 від 13.03.2008 р. про визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі 19190,00 грн., в тому числі 13673,00 грн. основного платежу та 5517,00 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Позивач не погоджується з висновком податкової служби щодо порушення підприємством пункту 3.1 статті 3, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” та стверджує, що ТОВ “Ельдорадо-Кір” діяло в межах Закону, надало докази списання коштів з банківських рахунків на оплату товарів (робіт, послуг) та докази фактичного отримання результатів робіт (послуг).

Позивач зазначає, що посилання в акті перевірки на нормативні акти, які не регулюють податкового обліку та встановлюють додаткові обмеження всупереч пункту 5.11 статті 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” є безпідставними та такими, що грубо порушують вимоги Конституції України, Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

В запереченнях проти позову ДПІ у м. Кіровограді не погоджується з позовними вимогами ТОВ “Ельдорадо-Кір”, наполягає на правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

ДПІ у м. Кіровограді проведена комплексну планова документальна перевірка ТОВ “Ельдорадо-Кір” з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2006 р. по 30.06.2007 р.

Перевіркою правильності віднесення витрат встановлено завищення загальної суми валових витрат за 2006 рік у розмірі 35602,50 грн. та 1 півріччя 2007 року у розмірі 19089 грн., а саме в порушення підпункту 5.3.9 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, підприємством на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт (послуг) по наданню автотранспортних послуг суб'єктами підприємницької діяльності фізичними особами, безпідставно віднесено до складу валових витрат затрати по вантажним автомобільним перевезенням ПП Сидоренко М.О. в 2006 році в сумі 35602,50 грн. та в 1 півріччі 2007 року в сумі 19089 грн.

За результатами перевірки складено акт перевірки № 64/23-1/32172235 від 29.08.2007 р., який став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з нарахуванням податкового зобов'язання по податку на прибуток за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 06.09.2007 р. позивач оскаржив в процедурі адміністративного узгодження. За результатами розгляду скарг податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в силу наступного.

Згідно договору поставки №2 від 01.01.2006 року позивач, як замовник доручив, а приватний підприємець Сидоренко прийняв на себе зобов'язання по виконанню вантажних перевезень. Згідно умов договору вартість виконаних робіт і форма оплати визначається щомісячно згідно актів виконаних робіт. Оплата здійснюється в десятиденний строк з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Згідно з нормами підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” платник податку відносить до складу валових витрат суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати на придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Водночас у підпункті 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього Закону зазначено, що будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, не належать до складу валових витрат.

Згідно з підпунктом 11.2.1 пункту ё11.2 статті 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше – або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку – день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) – дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Підпунктом 11.2.3 пункту11.2 статті 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” передбачено, що датою збільшення валових витрат платника податку при здійсненні ним операцій з особами, які є резидентами, які сплачують цей податок за ставкою нижчою, ніж зазначена у статті 10 цього Закону (крім платників податків, зазначених у пункті 7.2 статті 7 цього Закону), або сплачують цей податок у складі єдиного чи фіксованого податку чи є звільненими від сплати цього податку або не є його суб'єктами згідно із законодавством, є дата оприбуткування платником податку товарів (а при їх імпорті – також робіт (послуг), супутніх чи допоміжних такому імпорту товарів), а для робіт (послуг), - дата їх фактичного отримання від таких осіб, незалежно від наявності їх оплати (у тому числі часткової або авансової).

Оскільки ПП Сидоренко перебуває на спрощеної системі оподаткування, датою збільшення валових витрат позивача при здійсненні господарських операції щодо отримання послуг по грузоперевезенням з даним підприємцем є дата їх фактичного отримання, яка оформлюється актом виконаних робіт.

Акти прийому-здачі виконаних робіт за договором №2 від 01.01.2006 року в кількості 18 штук, що додані до матеріалів справи, не містять інформації про обсяг виконаних робіт, ціну послуги, конкретних дат здійснення перевезень, найменування товару, вартості послуги та інших даних для визначення господарської операції та підтвердження її здійснення та саме важливе - дати їх підписання, тобто відсутня дата фактичного отримання послуг, визначення якої є обов'язковим при збільшенні валових витрат платника податків. Будь-яких інших документів, що підтверджують отримання позивачем послуг по перевезенню вантажу (товарно-транспортних накладних, копії подорожніх листів та ін..) позивачем суду не надано.

За таких обставин, господарський суд не вбачає за можливим встановити дати фактичного отримання послуг позивачем, а як наслідок правомірність визначення позивачем дати збільшення валових витрат по даним господарським операціям.

Враховуючи викладене, господарський суд погоджується з позицією податкового органу та вважає правомірним висновок щодо порушення позивачем пункту 3.1 статті 3, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову повністю.

Керуючись частинами 1 - 3 статті 160, частинами 1 - 2 статті 162, статтею 163, частинами 1- 4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

С. Б. Колодій

Дата виготовлення постанови в

повному обсязі - 18.07.2008 року.