ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

02.09.08                                                                                           Справа № 15/60

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Настоянка” від 04.08.2008 р. без номера

на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.07.2008 р.

у справі № 15/60

за позовом ТзОВ “Настоянка”, м.Львів

до ТзОВ “Вік-А”, с.Шпанів Рівненського р-ну Рівненської обл.

про стягнення 2 330, 4 грн. за надані транспортні послуги (з врахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог, а.с.40)

За участю представників сторін:

від позивача –Крамченко А.О. (директор),

Медвідь В.О. (представник, довіреність від 20.08.2008 р. без номера в матеріалах справи);

від відповідача –Прохоренко В.І. (директор),

Ходакевич І.С. (представник, довіреність вих № 016/08 від 01.09.2008 р. в матеріалах справи)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.07.2008 р. у справі № 15/60 (суддя Коломис В.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю за безпідставністю.

Позивач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю, з підстав неповного з”ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що виконання договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг відбулося, а саме: позивачем надано відповідачу транспортний засіб і товарно-транспортну накладну; господарський суд безпідставно не застосував п.п.3-4 ч.1 ст.611 ЦК України; в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт попередження відповідачем позивача про розірвання спірного договору; при вирішенні даного спору суд першої інстанції не застосував спеціальної норми –Закону України “Про транспортно-експедиторську діяльність”, відповідно до ст.11 вказаного Закону клієнт зобов”язаний сплатити належну плату експедитору.

У судовому засіданні й у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Як було встановлено судом першої інстанції, згідно з договором-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування від 22.05.2007 р., укладеним між ТзОВ “Вік-А” (замовник) і ТзОВ “Настоянка” (виконавець), останнє зобов”язувалось здійснити перевезення вантажу (кондитерських виробів) автомобілем Мерседес держ.номер 47-896-АА, 34-542 АА за маршрутом Дніпропетровськ-Київ у період з 23.05.2007 р. по 24.05.2007 р. (а.с.8).

Вартість наданих послуг з перевезення визначена в договорі-заявці в розмірі 1 720 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 22.07.2008 р. у справі № 15/60 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Настоянка” - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з ст.3 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність” від 01.07.2004 р. № 1955-ІУ (далі –Закон № 1955-ІУ) відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються ЦК України, ГК України, законами України "Про транспорт", "Про зовнішньоекономічну діяльність", "Про транзит вантажів", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 1955-ІУ і ч.1 ст.316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, на підставі транспортного замовлення № 16136 від 23.05.2007 р. на перевезення вантажу згідно з договором 000304 від 27.04.2004 р., укладеним ТзОВ “Вік-А” з ЗАТ “Кондитерська фабрика “АВК”, м.Дніпропетровськ (а.с.30), 23 травня 2007 року між ТзОВ “Вік-А” (замовник) і приватним підприємцем Курчаковим Віталієм Васильовичем (виконавець) був укладений договір-заявка на транспортно-експедиційне обслуговування, відповідно до якого останній зобов”язувався здійснити перевезення вантажу (кондитерських виробів) за маршрутом Дніпропетровськ-Київ у період з 23.05.2007 р. по 24.05.2007 р. автомобілем Мерседес держ.номер 47-896-АА, 34-542 АА (а.с.31).

Згідно з п.5 договору-заявки виконавець протягом трьох днів після вивантаження автомобіля зобов”язаний був вислати замовнику ТТН (1-ТН) –2 екземпляри, рестр ЗАТ “Кондитерська фабрика “АВК” з підписами матеріальновідповідальних осіб і завірених печаткою вантажоотримувача для оплати транспортних послуг. В іншому разі, як зазначено, замовник залишає за собою право не приймати документи до оплати.

Виконання даного договору-заявки підтверджується матеріалами справи, а саме: товарно-транспортною накладною № 645183 від 23.05.2007 р. (а.с.41), актом здачі-прийняття робіт за № 139/1 від 18.06.2007 р. (а.с.42), рахунком на оплату за № 139/1 від 18.06.2007 р. на суму 1 698 грн. (а.с.32), а також банківською випискою про перерахування вказаних коштів (а.с.33).

Натомість позивачем всупереч ст.33 ГПК України не подано жодного доказу в підтвердження виконання договору-заявки від 22.05.2007 р. та відповідно здійснення перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Договір-заявка про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.05.2007 р., направлена відповідачем позивачу, є лише пропозицією укласти договір. Доказів направлення позивачем відповіді на пропозицію ТзОВ “Вік-А” про укладення договору з ТзОВ “Настоянка” останнім як суду першої, так і суду апеляційної інстанції не подано.

Покликання апелянта на виконання ним обов”язку по організації перевезення та доставці вантажу до пункту призначення є безпідставні, оскільки згідно з товарно-транспортною накладною № 645183 від 23.05.2007 р. (а.с.41), актом здачі-прийняття робіт за № 139/1 від 18.06.2007 р. (а.с.42) послуги транспортного експедирування кондитерських виробів за маршрутом Дніпропетровськ-Київ у період 23.05.2007 р. –24.05.2007 р. надані приватним підприємцем Курчаковим В.В. Таким чином, позивач не тільки не відповів на пропозицію (договір-заявку) відповідача, але й не прийняв її до виконання, як того вимагає ч.2 ст.642 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.11-13 ст.9 Закону № 1955-ІУ перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути:

авіаційна вантажна накладна (Air Waybill);

міжнародна автомобільна накладна (CMR);

накладна СМГС (накладна УМВС);

коносамент (Bill of Lading);

накладна ЦІМ (CIM);

вантажна відомість (Cargo Manifest);

інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

У матеріалах справи не міститься товарно-транспортна накладна, яка б підтверджувала перевезення вантажу ТзОВ “Настоянка”. Договір-заявка від 22.05.2007 р. свідчить лише про наміри обох сторін.

Без факту виконання зобов”язань, передбачених у договорі-заявці, остання сама по собі є лише декларацією та не породжує жодних підстав на отримання майна чи коштів. Скаржником у обгрунтування своїх позовних вимог не представлено жодного документального підтвердження виконання чи організації виконання ним послуг з перевезення вантажу, пакету необхідних документів про надання послуг, направлених відповідачу, судам обох інстанцій не подано. В судовому засіданні 02.09.2008 р. представник позивача усно пояснив, що листа як доказу надіслання документів, передбачених п.5 договору-заявки, в нього немає, примірник такого листа він у себе не залишив. Враховуючи наведене, вимога щодо оплати ненаданих послуг є надуманою та не підлягає задоволенню через свою безпідставність і необгрунтованість.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Рівненської області від 22.07.2008 р. у справі № 15/60 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Настоянка” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                         М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин