ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№
19/222(04)

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук
Л.Й. -головуючий-доповідач,

Разводової
С.С., Ткаченко Н.Г.

розглянувши
касаційну скаргу

товариства
з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «АПЕКС»

на
ухвалу  та постанову

господарського
суду Запорізької області від 28.09.2007 Запорізького апеляційного
господарського суду від 12.12.2007

у
справі  господарського суду

№ 19/222(04)
Запорізької області

за
заявою

управління
Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі

кредитори

-
державна податкова інспекція у Гуляйпільському районі,  - відділення виконавчої дирекції Фонду
соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Пологівському районі, - Запорізьке обласне відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, - Гуляйпільський районний центр зайнятості, - відкрите
акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»в особі Гуляйпільського РЕМ, -
товариства з обмеженою відповідальністю «Лілія», - приватний підприємець
ОСОБА_1, - Запорізька   обласна   організація   профспілки   працівників   автомобільного   та сільськогосподарського машинобудування,
- приватний підприємець ОСОБА_2, - мале підприємство «Науково-виробниче
підприємство «АПЕКС», - товариства з обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче об'єднання «АПЕКС»,
- громадянин ОСОБА_3, - відділ державної виконавчої служби
Гуляйпільського РУЮ

про
визнання банкрутом

відкритого
акціонерного товариства «Гуляйпільський завод «Сільмаш»

ліквідатор

ОСОБА_4.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від
заявника касаційної скарги

Личката
В.В. (дов. від 13.02.2008)

від
заявника

ОСОБА_4.
(дов. №659/08 від 18.03.2008)

від
боржника

ОСОБА_4.
(ліквідатор) ОСОБА_5(дов. від 25.03.2008)

В С Т А Н О В И В
:

В
провадженні господарського суду Запорізької області знаходиться справа
№19/222(04) про визнання банкрутом відкритого акціонерного товариства
«Гуляйпільський завод «Сільмаш»(далі -боржника).

Постановою
суду від 30.03.2006 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено ОСОБА_4.

Ухвалою
суду від 27.03.2007 строк ліквідаційної процедури продовжено до 30.09.2007.

17.09.2007
до суду надійшло клопотання ліквідатора про зупинення провадження у справі у
зв'язку з наявністю нереалізованого майна боржника після закінчення строку
ліквідаційної процедури.

Ухвалою
суду від 28.09.2007 клопотання ліквідатора задоволено, провадження у справі
зупинено до повної реалізації майна.

Постановою
Запорізького апеляційного господарського суду від 12.12.2007 апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання
«АПЕКС»(далі -товариство) залишено без задоволення, ухвалу суду від 28.09.2007
залишено без змін.

Не
погодившись з прийнятою постановою, товариство звернулось до Вищого господарського
суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постанову суду апеляції, аргументуючи порушенням норм
матеріального та процесуального права, зокрема, статей 22, 79, 97, 115
Господарського процесуального кодексу України (далі -Кодекс).

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку
ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції на
підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування
судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно
з статтею 4-1 Кодексу господарські суди розглядають справи про банкрутство у
порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Відповідно
до частини 2 статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»(далі -Закону) строк ліквідаційної
процедури не може перевищувати дванадцяти місяців. Господарський суд може
продовжити цей строк на шість місяців, якщо інше не передбачено цим Законом.

За
змістом  частини 3 статті 24 Закону ліквідатор
(ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення
ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно
з частиною 4 статті 32 Закону у разі, якщо господарський суд дійшов висновку,
що ліквідатор не виявив або не реалізував усі наявні майнові активи
ліквідаційної маси, необхідні для повного задоволення кредиторів, він виносить
ухвалу про призначення нового ліквідатора. Новий ліквідатор очолює ліквідаційну
комісію і діє згідно з вимогами цього Закону.

Крім
того, відповідно до частини 13 статті 30 Закону за клопотанням комітету
кредиторів господарський суд може припинити повноваження ліквідатора та
призначити нового ліквідатора у разі невиконання або неналежного виконання
ліквідатором своїх обов'язків.

Системний
аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що закінчення
строку ліквідаційної процедури автоматично не тягне за собою припинення
повноважень ліквідатора, якщо судом буде встановлено належне виконання
ліквідатором своїх обов'язків, а обставини неповного вчинення дій (реалізації
майна) в межах строків ліквідаційної процедури сталися не з вини ліквідатора, а
внаслідок дії інших чинників.

За
приписами частин 1, 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України
Господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим
судом. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за
клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за
своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової
експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів; 3)
заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації
підприємства, організації.

Зазначений
перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, будь-які інші
обставини не можуть бути підставою зупинення провадження у справі.

Зупинення
провадження у справі про банкрутство означає зупинення виконання учасниками
процедури будь-яких дій, пов'язаних з реалізацією процедур банкрутства, в тому
числі й реалізації майна боржника.

Як
вбачається із матеріалів справи, постановою суду 30.03.2006року боржника
визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру терміном на 1 рік, а ухвалою
суду від 27.03.2007 строк ліквідаційної процедури продовжено до 30.09.2007.

17.09.2007
до суду надійшло клопотання ліквідатора про зупинення провадження у справі у
зв'язку з наявністю нереалізованого майна боржника після закінчення строку
ліквідаційної процедури.

Ухвалою
суду від 28.09.2007 клопотання ліквідатора задоволено, провадження у справі
зупинено до повної реалізації майна.

Отже,
судом першої інстанції прийнято взаємно протирічний за своєю правовою суттю
акт, який з одного боку зупиняє вчинення будь-яких дій учасників провадження у
ліквідаційній процедурі по факту прийняття рішення про зупинення провадження у
справі, а з другого боку дозволяє вчинення дій ліквідатору по реалізацій майна
боржника по факту того, що відновлення провадження у справі про банкрутство
пов'язується з умовами реалізації майна боржника.

Колегія
суддів касаційного суду зазначає, що оскаржуваний судовий акт суперечить статті
79 ГПК України, оскільки такої підстави, як наявність нереалізованого майна
боржника після закінчення строку ліквідаційної процедури та зупинення
провадження у справі до повної реалізації майна норми Господарського
процесуального кодексу не містять, а норми законодавства про банкрутство, які
належить застосовувати як переважаючі (спеціальні) над загальними нормами ГПК
України дозволяють використання інших правових інструментаріїв для завершення
ліквідаційної процедури боржника.

Колегія
суддів зазначає, що в спірному випадку, керуючись приписами статей 22-32 Закону
про банкрутство суду належало призначити судове засідання по завершенню
ліквідаційної процедури, а ліквідатору боржника подати звіт про проведення
ліквідаційної процедури з обґрунтуванням причин неповної реалізації майна
боржника. Встановивши обставини відсутності винних дій (недбалості) ліквідатора
в реалізації активів боржника в межах строків ліквідаційної процедури, суд не
позбавлений можливості відкласти судове засідання за наслідками ліквідаційної
процедури боржника, надавши тим самим можливість ліквідатору завершити
реалізацію активів боржника та його ліквідаційну процедуру. У випадку
встановлення вини ліквідатора в порушенні строків ліквідаційної процедури суд
за погодженням з комітетом кредиторів боржника проводить заміну ліквідатора та
продовжує строк ліквідаційної процедури.

За
вказаних обставин колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що
ухвала господарського суду Запорізької області від 28.09.2007 та постанова
Запорізького апеляційного господарського суду від 12.12.2007 не можуть бути
залишеними без змін, як такі, що прийняті з порушенням норм Господарського
процесуального кодексу України, та належать до скасування з направленням справи
до суду першої інстанції для розгляду.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України
Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «АПЕКС»задовольнити.

2.   Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 12.12.2007 та ухвалу господарського суду Запорізької
області від 28.09.2007 скасувати, справу №19/222(04) направити для розгляду до
господарського суду Запорізької області.

Головуючий
Л. Катеринчук

Судді                                                                                                С.
Разводова

Н. Ткаченко