ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 р.

№ 36/400

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Завод "Маяк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2008р.

у справі №36/400 господарського суду м. Києва

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Завод "Маяк"

до відповідача Головного управління комунальної власності м. Києва

про визнання права власності

за участю представників:

ВАТ "Завод "Маяк" –Гопкало О.В.;

Головного управління комунальної власності м. Києва –Івченко В.О.

в с т а н о в и л а :

Відкрите акціонерне товариство "Завод "Маяк" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом та просило суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, розташоване у м. Києві по пр. Московському, 8, а саме: склад (літера "Р") площею 402,6м2; склад (літера "С") площею 292,2м2; склад (літера "Т") площею 549,9м2 (у т.ч. блок-кімната площею 16,2м2), блок-пост (літера "Ц") площею 15,5м2, блок побутовий (літера "Ч") площею 33,1м2.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що спірне майно набуто ним у власність під час приватизації, однак, відповідач –Головне управління комунальної власності м. Києва безпідставно відмовило йому у оформлення права власності на вказане майно, мотивуючи відмову тим, що спірне майно не входить до Переліку майна, яке передано до статутного фонду ВАТ "Завод "Маяк" (а.с.3-5).

Відповідач у справі - Головне управління комунальної власності м. Києва у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, вважаючи свої дії щодо відмови у оформленні права власності на вказані приміщення правомірними. При цьому, відповідач вказує на те, що позивачем не надано документів, передбачених Положенням про порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001р. №1820, що свідчать про набуття ним права власності на спірні приміщення, а частина спірних приміщень не введена в експлуатацію (а.с.69-71)..

Рішенням господарського суду м. Києва від 26.11.2007р. позов задоволено. Відповідно до рішення суду за позивачем визнано право власності на спірні приміщення (а.с.75-79).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в оформленні права власності на спірні об’єкти, оскільки:

-          позивачем для оформлення права власності та видачі свідоцтва на спірні приміщення надано документи, передбачені Положенням про порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна, яке затверджено розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001р. №320;

-          вимога щодо надання документів, які свідчать про відведення земельної ділянки під будівництво об’єктів, дозволу на будівництво, актів приймання об’єктів в експлуатацію неправомірна, оскільки спірні об’єкти не є новобудовами;

-          право власності на спірні об’єкти підтверджується Переліком майна, переданого до статутного фонду ВАТ "Завод "Маяк".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2008р. рішення господарського суду м. Києва від 26.11.2007р. скасовано, а провадження у справі припинено (а.с.95-97).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та припиняючи провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір про право. Суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову, зазначив, що відповідач здійснює лише оформлення права власності і відмова його оформити та видати свідоцтво ще не свідчить про оспорення чи невизнання права власності позивача на ці приміщення.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, ВАТ "Завод "Маяк" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить її скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності між сторонами –ВАТ "Завод "Маяк" та Головним управлінням комунальної власності м. Києва спору щодо права власності вірний, оскільки судами не встановлено, що відповідач його оспорює, або за ним зареєстроване відповідне право, або він претендує на відповідне право. Як встановлено судами, відповідач лише відмовляється відповідне право оформити та видати свідоцтво.

Разом з тим, зазначене не є підставою для припинення провадження у справі на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України і вказана норма застосована до взаємовідносин сторін невірно судом апеляційної інстанції.

В силу п.11 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з поданого позову, предметом спору, а, отже, предметом позову у даному випадку є спірні правовідносини, а саме обов’язок відповідача оформити право власності та видати відповідне свідоцтво, а не само право власності. Підставою заявленого позову, є факти: звернення позивача з вимогою оформити право власності спірні приміщення та надання ним необхідних для цього документів, передбачених вищевказаним Положенням; відмови відповідача оформити відповідне право. При цьому, змістом даного позову є вимога позивача про здійснення судом певних дій судового захисту, яку позивач визначив як визнання права власності на спірні приміщення.

Враховуючи, що обраний позивачем спосіб захисту не узгоджується із вказаним ним у позові предметом та підставами позову (т.я. позивач не просить зобов’язати відповідача оформити право власності за ним та видати свідоцтво), суд першої інстанції повинен був запропонувати позивачу уточнити зміст позову або його підстави чи предмет, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.54 ГПК України.

Відповідно до вказаної норми, позовна заява має містити виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов.

Зазначене не виправлене судом апеляційної інстанції, що спричинило передчасний висновок щодо відсутності предмету спору між сторонами, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами є спір, однак, не спір про право цивільне, .а спір, що виникає з адміністративно-правових відносин.

При цьому, задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції фактично досліджував законність дій відповідача щодо відмови у оформленні права власності на спірне майно.

Однак, спір щодо законності дій відповідача –відмови у оформленні права власності на спірні приміщення не може бути предметом розгляду у господарському суді (за правилами ГПК), а належать до компетенції адміністративного суду.

Так, в силу п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України, суб'єктом владних повноважень є, зокрема, орган державної влади, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Головне управління комунальної власності м. Києва є органом Київської міської державної адміністрації. При цьому, відповідно до ст.1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Отже, спір щодо законності дій такого органу або суб’єкта, якому делеговані відповідні повноваження, не може бути предметом розгляду у господарському суді.

Предметом доказування ж під час розгляду спору щодо права власності є встановлення юридичних фактів, які є підставою для набуття права власності на спірне майно, а не дослідження законності дій відповідача щодо його відмови оформити таке права, яке є похідним.

Відповідачем у такому спорі може бути особа, від якої відповідне право перейшло до позивача (наприклад, держава в особі уповноваженого нею органу, який здійснює передачу майна до статутного фонду товариства тощо). або особа, яка може претендувати на таке право, а не особа, яка здійснює його оформлення, тобто фактично видає документ, що посвідчує факт належності такого права – свідоцтво про право власності.

За таких обставин, судові акти у справі, прийняті з порушенням норм процесуального права, що полягає у неповному дослідженні обставин справи, неправильному застосуванні норм процесуального права, підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду спору у даній справі суд має запропонувати позивачу уточнити заявлені ним вимоги (предмет, підстави та зміст позову) і в залежності від цього вирішити, зокрема, чи може бути даний спір предметом розгляду у господарському суді, якщо –так, то чи є відповідач особою, яка повинна відповідати за заявленим позовом. При цьому, слід враховувати, що за змістом ч.4 ст. 22 ГПК України, позивачу надається право змінити предмет, або підставу позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Завод "Маяк" задовольнити частково.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2008р. та рішення господарського суду м. Києва від 26.11.2007р. у справі №36/400 скасувати.

3.          Справу передати на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищака І.М.

Палій В.М.