Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" червня 2008 р.
Справа № 10/2667

Господарський
суд Житомирської області у складі:

головуючого -
судді Тимошенко О.М.

при секретарі
Стародуб Л.Ф.

за участю
представників сторін

від позивача
Кузьменко О.С. (довіреність від 03.03.08)

від відповідача
Климчук В.П. (довіреність від 22.02.08)

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом
Приватного підприємства "Укрпайп" (смт. Пісочин Харківського району
Харківської області

до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1(м. Коростишів)

про стягнення
240402,53 грн.

Позивач просить
стягнути з відповідача вартість втраченого вантажу в розмірі 240402,53 грн. При
цьому позивач посилається на те, що відповідно до договору перевезення
відповідач мав доставити на адресу позивача із-за меж України вантаж, однак при
прийнятті вантажу виявлено відсутність 283 рулони тіку пір'ївого. Також позивач
зазначає, що відповідно до ст.20 Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів вантаж вважається загубленим.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав з тих самих підстав

Відповідач
надав письмовий відзив, в якому позов не визнає, зазначає, що позивач у
передбачений Конвенцієї строк не зробив заяви про недостачу вантажу.

В судовому
засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, зазначених у
відзиві.

В судовому
засіданні 03.06.08 оголошувалась перерва до 06.06.08. Після перерви представник
позивача в судове засідання не з'явився.

Заслухавши
представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.03.07 між
суб'єктом підприємницької діяльності Росії - підприємцем ОСОБА_2 (продавець) та
позивачем у даній справі (покупець) укладено контракт, за яким продавець
зобов'язався постачати покупцю товар відповідно до специфікації.

В
рахунку-фактурі №38 від 02.09.07, який складений продавцем на виконання умов
контракту, визначені найменування товару, його вартість  та умови поставки. Зокрема
вантажовідправником зазначено ООО «Солис», отримувачем - позивача, умови
поставки - DAF кордон Росія-Україна, найменування товару - тканини та тік
пір'ївий, всього до оплати 2184453,34 руб.

Платіжним
дорученням від 06.09.07 покупець здійснив попередню оплату товару (тканини) в
сумі 2184453,34 руб.

В якості доказу
укладення договору перевезення позивачем надана міжнародна товарно-транспортна
накладна (CMR) №0357011, з якої вбачається, що:

- відправником
вантажу є ООО «Солис» (Росія)

- одержувачем
вантажу є позивач

- місце
розвантаження м.Хмельницький

- перевізником
є відповідач

Як зазначено в
рахунку-фактурі умовою поставки визначено DAF кордон Росія-Україна.

Пунктом 3
вказаного контракту від 27.03.07 визначено, що поставка здійснюється на умовах
Інкотермс-2000

Відповідно до
Інкотермс-2000 D-терміни означають, що продавець має нести всі витрати  та
ризики,  необхідні  для
доставки  товару  до
місця призначення. Термін DAF означає, що продавець виконав свої  обов'язки
щодо  поставки,  коли
товар,  що  пройшов
митне очищення   для   експорту,
але  ще  не
для  імпорту,  наданий
у розпорядження покупця нерозвантаженим на  прибулому
транспортному засобі  в  названому місці та пункті на кордоні,  але перед митним кордоном суміжної країни.

Зі штампу
Куп'янської митниці вбачається, що вантаж 03.09.07 прибув до кордону України,
тобто пройшов митне очищення для експорту.

Таким чином
продавець після прибуття вантажу на митну територію України не несе ризик
втрати вантажу. А відповідно до ст.22 пункту Б5 з посиланням на пункт А4
покупець (позивач по справі) зобов'язаний
нести всі ризики втрати чи пошкодження товару.

Відповідно до
ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується    доставити    довірений
їй   другою   стороною (відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його  особі,
яка  має
право на одержання вантажу (одержувачеві),  а відправник зобов'язується сплатити за
перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається
у письмовій формі. Укладення
договору  перевезення  вантажу
підтверджується складенням
транспортної   накладної.

Відповідно до
ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів
(Женева, 19 травня 1956 р.) договір перевезення
підтверджується   складанням   вантажної накладної.

Статтею 1
Конвенції визначено, що ця
Конвенція  застосовується   до
будь-якого   договору
автомобільного  перевезення  вантажів
транспортними  засобами  за винагороду,  коли зазначені в договорі місце прийняття
вантажу для перевезення і місце,
передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах,  з
яких  принаймні  одна  є  договірною
країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до
ст. 30 Конвенції якщо одержувач приймає вантаж без належної перевірки  його стану
разом  з перевізником або не
робить заяви перевізнику,  яка вказує на
загальний характер втрат або пошкоджень,
щонайпізніше в момент прийняття вантажу у випадку,  коли втрата або пошкодження є
очевидними,  і не пізніше семи днів  від
дня  отримання  вантажу, виключаючи  недільні та святкові дні,  у випадку,
коли втрата або пошкодження не є очевидними,  то
факт  отримання  ним
вантажу  є первинним доказом того,
що він отримав вантаж у такому стані, який описано у вантажній накладній.  У випадку втрати або  пошкодження, які  не
є  очевидними,  відповідна
заява повинна бути зроблена у письмовій формі.

Позивачем в
якості доказу втрати частини вантажу надано акт приймання здачі вантажу від
08.09.07, в якому зазначено, що позивач, як вантажоодержувач, отримав у
відповідача, як перевізника, вантаж, зазначений у товарно-транспортна накладній
(CMR) №0357011, крім тіку пір'ївого в кількості 283 рулонів (99977,60 п/м).

Позивачем не
представлено доказів про те, що ним у встановлений статтею 30 Конвенції строк
зроблено заяву перевізнику про втрату вантажу, тому відповідно до цієї ж норми
Конвенції вважається, що позивач отримав вантаж у такому ж стані і кількості як
зазначено в накладній.

Враховуючи
викладене позов задоволенню не підлягає.

Окрім того,
господарський суд звертає увагу на наступне.

- Позивачем до
суду надана копія CMR, в якій зазначено, що це екземпляр для перевізника.

- Акт приймання
здачі вантажу датований 08.09.07, однак містить посилання на документ (паспорт)
який виданий 10.10.07.

- З митної
декларації (УАД) вбачається, що вантаж в повному об'ємі пред'являвся до митниці
26.09.07 декларантом вантажоотримувача.

Вказані
обставини ставлять під сумнів обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись
ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові
відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання.

Дата підписання 13.06.08.

Суддя
Тимошенко
О.М.