ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"02" вересня 2008 р.

Справа № 15/254

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Мохонько К.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Статутного територіально-галузевого об’єднання „Південна залізниця” м. Харків

до відповідача: ВАТ „Гайворонський тепловозоремонтний завод” м. Гайворон, Кіровоградської області

про стягнення 4720 грн. 17 коп.

Представники сторін:

від позивача – Мироненко Г.В. довіреність № 1005 від 27.12.07р.

від відповідача – Форостяна Л.М. довіреність № 923 від 22.07.08р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 746 грн. 18 коп. збитків, 3964 грн. 78 коп. штрафу, 92 грн. 34 коп. пені. В заяві про зміну розміру позовних вимог від 08.08.08р. позивач просить стягнути з відповідача 663 грн. 05 коп. збитків, 3964 грн. 78 коп. штрафу, 92 грн. 34 коп. пені. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача позов заперечив, надав відзив.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами укладений договір від 19.03.07р. на капітальний ремонт тепловозів. Предметом договору є проведення капітального ремонту КРП тепловозу ТУ-2 та КР-2 тепловозу ТУ-7А (далі ТРС) переданих замовником (позивачем) виконавцю (відповідачу), згідно правил капітального ремонту ТУ32-ЦТВР в обсягах по додатку № 1. Додатки є невід’ємною частиною договору. Ціна ремонту ТРС визначається двостороннім протоколом погодження ціни. Сума договору разом з ПДВ становить 460618 грн. 80 коп. Після ремонтний гарантійний термін в цілому на ТРС встановлюється до 12 місяців або 100000 км пробігу з моменту введення ТРС в експлуатацію, але не більше ніж 18 місяців з моменту підписання „Акту приймання з ремонту”. Порядок взаємодії замовника і виконавця при виникненні відмов відремонтованого ТРС в гарантійний термін і ведення претензійної роботи проводиться згідно „Положення про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу” затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 261 від 22.04.02р. Договір підписаний представниками сторін та посвідчений печатками підприємств.

В додатках № 1 – 4 до договору, сторони узгодили кількість тепловозів для ремонту; графік їх подачі в ремонт і здачі для слідування в депо приписки; гарантійні терміни на вузли, агрегати та деталі тепловозів; вартість ремонтних робіт. Всі додатки підписані представниками сторін та посвідчені печатками підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 193, ст. 317 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Будівництво об’єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб’єктами господарювання для інших суб’єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 837, 846, 853, 854 ЦК України за договором підряду одна сторона / підрядник / зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони / замовника /, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов’язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов’язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов’язаний сплатити підрядникові обумовлену ціна після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

По акту від 30.05.07р. приймання з капітального ремонту рухомого складу, вузлів та агрегатів тепловоз ТУ-7А № 3198 прийнятий з ремонту, визнаний придатним до експлуатації.

Позивач оплатив 203938 грн. 80 коп. за проведений відповідачем ремонт, що підтверджується копіями платіжних доручень від 23 і 24 липня 2007 року і визнається представниками сторін.

26.09.07р. складений акт рекламації № 1 на тепловоз ТУ-7А – 3198, який ремонтувався відповідачем по договору від 19.03.07р. В акті зазначено, що під час експлуатації виникли викиди оливи з вихлопної системи тепловозу та відсутній заряд акумуляторної батареї від допоміжного генератору. Акт підписаний представниками позивача. Представник відповідача Кравчук В.С. акт не підписав, а письмово виклав особливу думку від 26.09.07р. стосовно причин виникнення виявлених дефектів.

В листі від 16.11.07р. на претензію позивача від 08.10.07р., відповідач визнав факт наявності гарантійного випадку та усунення виявленого дефекту: „При розгляді рекламації на місці було виявлено, що в зв’язку з несправністю форсунок дизеля паливо не згорало повністю, а частково викидалося через вихлопну систему. Після заміни форсунок представником ВАТ „ГТРЗ” викиди припинились, що підтверджують і працівники депо”.

Тобто, усуненням силами представників відповідача виявлених після ремонту, на протязі гарантійного строку, недоліків в тепловозі підтверджується факт як настання гарантійного випадку так і визначення винної особи, а саме відповідача.

Як визначає ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Господарський суд вважає, що позивач не довів розмір завданих відповідачем збитків.

Складений позивачем розрахунок понесених збитків носить односторонній характер. Представник відповідача для визначення розміру збитків не викликався і відповідні документи (акт, розрахунок, кошторис тощо) не підписував. При складанні акту рекламації № 1 від 26.09.07р. сторонами не був складений, а представником відповідачем не підписаний будь-який документ на підтвердження розміру завданих збитків. Хоча, як вбачається з акту первинного огляду від 20.08.07р. підписаного представниками позивача, забруднення кузова тепловоза і шести пасажирських вагонів було виявлено в серпні 2007 року. Таким чином, пройшов достатньо великий проміжок часу між моментом забруднення рухомого складу, підписанням акту рекламації від 26.09.07р. і складанням першого розрахунку завданих збитків в претензії від 08.10.07р.

Крім того, суд звертає увагу на те, що первісна сума завданих збитків становила 746 грн. 18 коп., а в заяві від 08.08.08р. позивач просить стягнути вже 663 грн. 05 коп. збитків. На думку суду, розмір збитків повинен бути сталою величиною, а не змінюватись в залежності від бажання кредитора (позивача).

Так як позивачем не доведена сума завданих йому відповідачем збитків, то не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення 3964 грн. 78 коп. штрафу по пункту 7.5.1 договору та 92 грн. 34 коп. пені по пункту 7.6 договору.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 193, 317 ГК України, ст. ст. 526, 623, 625, 837, 846, 853, 854 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44, 47-1, 49, 75, 82 – 85 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя К.М. Мохонько