ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.06.2008

Справа №2-29/16941-2007А

За позовом – Державного підприємства «Агрофірма Магарач», Бахчисарайський район, с. Віліне.

До відповідача – Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі АР Крим, м. Бахчисарай.

Про недійсним рішення.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів В.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - Коссов В.Є. – представник, довіреність у справі.

Від відповідача - Османов Є. Р., державний податковий інспектор, довіреність № 196/0/10 від 21.02.08р.

Суть спору: Державне підприємство «Агрофірма Магарач» звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі АР Крим про визнання недійсним рішення про застосування штрафних санкцій № 00005723 від 12.11.2007р.

Провадження у цій справі порушено ухвалою господарського суду АР Крим від 29.11.2007р. суддею Яковлєвим С.В.

Ухвалою від 04.02.2008р. Заступник голови господарського суду АР Крим залучив до розгляду цієї справи замість судді Яковлєва С.В. суддю О.І. Башилашвілі, у зв’язку з чим справі був привласнений новий номер № 2-29/16941-2007А.

Заявою від 22.04.2008р. позивач змінив предмет позову та просить суд визнати нечинним рішення ДПІ в Бахчисарайському районі АР Крим про застосування штрафних санкцій № 00005723 від 12.11.2007р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірним рішенням відповідач необґрунтовано застосував до позивача штрафні санкції, оскільки з боку позивача відсутні порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідач проти позову заперечує посилається на те, що спірне рішення винесено в наслідок виявленого порушення позивачем п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Підставою для такого висновку послужив факт того, що в касу позивача надходять готівкові кошти від реалізації через ларьок, їдальню (стаціонарні приміщення) та виїзну торгівлю покупної продукції і продукції власного виробництва, та позивачем за період з 01.04.2005р. по 30.06.2007р. всього реалізовано за готівкові кошти продукції без застосування РРО та зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок на суму 204859,63 грн.

Після з’ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2007р. ДПІ в Бахчисарайському районі АР Крим винесено рішення про застосування до позивача штрафних санкцій №00005723 на суму 104179,80 грн.

Спірне рішення прийнято відповідачем на підставі акту виїзної планової перевірки від 31.10.2007р. №280/27/31332064/23, яка проводилась на підставі плану-графіка проведення документальних перевірок за період з 01.04.2005р. по 30.06.2007р.

Під час перевірки посадові особи відповідача прийшли до висновку, що з боку позивач має місце порушення п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: реалізація за готівкові кошти покупної продукції і продукції власного виробництва без застосування РРО та зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок в сумі 204859,63 грн.

На підставі акту перевірки, відповідач спірним рішенням застосував до відповідача штрафні санкції в сумі 104179,80 грн.

Відповідно до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004р. N 637, Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Суд встановив, що позивач є сільгосппідприємством, яке реалізує сільгосппродукцію мешканцям села - працівникам, що отримують цю продукцію зі складу позивача. Позивач здійснює виїзну торгівлю цією продукцією на різноманітних ярмарках, де підприємство повинно бути, оскільки має цю специфіку.

Уся готівка, що надходила до каси позивача, своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковувалася.

Докази наявності порушень з боку позивача касової дисципліни в частині ведення бухгалтерського обліку, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідач не представив суду докази встановлення під час перевірки невідповідності вартості товару, що надходив для реалізації за готівкові кошти, сумам від реалізації цього товару, що були оприбутковані.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" фінансові санкції за порушення вимог цього Закону застосовуються у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів у п’ятикратному розмірі вартості проданих товарів, на які виявлено невідповідність.

Згідно ст. 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій ф сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики і Державної податкової адміністрації України. Розрахункові книжки не застосовуються у випадках здійснення підприємницької діяльності, визначених статтею 9 цього

Закону.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 р. №1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» роздрібна торгівля, це зокрема, торгівля через засоби пересувної торговельної мережі (автомагазини, авторозвозки, автоцистерни, цистерни, бочки, бідони, низькотемпературні лотки-прилавки, візки, розноски, лотки, столики), що розташовані за межами стаціонарних приміщень.

Так, суд вважає, що саме таку реалізацію продукції власного виробництва і здійснював позивач.

Суд бере до уваги, що під час перевірки, відповідач не встановив фактичну невідповідність вартості товару, що надходив для реалізації, оприбутковуваним сумам від реалізації цього товару.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За викладених обставин, суд вважає, що перевірка проведена відповідачем відповідно до вимог закону, а спірне рішення цілком обґрунтовано, оскільки винесено відповідачем в наслідок виявлених під час перевірки порушень, доказів відсутності яких позивач не представив, у зв’язку з підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не представив суду доказів того, що позивачем порушенні п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вступна та резолютивна чистини постанови оголошені – 19.06.2008р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 23.06.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163, п. 4 ст. 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі АР Крим про застосування штрафних санкцій № 00005723 від 12.11.2007р.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.