ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008 р.

№ 2-8/16590-2007

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ фірми "Ялта-Тур"

на постанову

від 24.03.2008

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду АР Крим № 2-8/16590-2007

за позовом

ТОВ фірми "Ялта-Тур"

до

3-ті особи

ТОВ "Пансіонат "Масандра"

-          Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель АР Крим

-          Ялтинська міська рада

-          Ялтинське міське управління земельних ресурсів

про

та зустрічним позовом

до

3-ті особи

за участю

усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення 185000 грн. матеріальної та 500000 грн. моральної шкоди

ТОВ "Пансіонат "Масандра"

ТОВ фірми "Ялта-Тур"

-          Ялтинська міська рада

-          Відділ земельних ресурсів м. Ялта

Симферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора АР Крим

про

стягнення збитків 2375160 грн. та моральної шкоди 500000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ялта-тур" звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Пансіонат “Масандра” усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Ялта, вул. Дражинського, 46-а, шляхом зносу побудованої відповідачем загорожі та зобов'язати звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, а також стягнути матеріальну шкоду у розмірі 185000 грн. та моральну шкоду у розмірі 500000 грн.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.11.2007 позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №2-8/16590-2007.

В процесі розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Масандра" звернулось з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ялта-тур", треті особи - Ялтинська міська рада, Відділ земельних ресурсів м. Ялти, за участю Симферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора АР Крим, про стягнення збитків 2375160 грн. та моральної шкоди 500000 грн., пов’язаних з незаконним веденням будівельних робіт під час курортного сезону на суміжній з його земельною ділянкою.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.01.2008 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.03.2008 ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.01.2008, оскаржену Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Ялта-Тур" в частині прийняття до розгляду зустрічного позову, залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ялта-Тур" в поданій касаційній скарзі просить скасувати постанову від 24.03.2008 та ухвалу місцевого господарського суду від 15.01.2008, відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Пансіонат "Масандра" в прийнятті зустрічної позовної заяви у даній справі та повернути її заявнику на підставі пункту 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права. Так, на думку скаржника, судами не прийнято до уваги приписи норм статті 3 Господарського процесуального кодексу України та статті 10 Закону України "Про судоустрій України", пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" з огляду на те, що зустрічна позовна заява складена російською мовою та подана до суду за відсутності перекладу українською мовою, засвідченого належним чином. За таких обставин скаржник вважає, що суд мав застосувати правові наслідки, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, посилаючись на статтю 60 Господарського процесуального кодексу України, Постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 21.12.1990, скаржник вважає, що у даному випадку відсутній взаємний зв’язок обох позовів обставинами виникнення, оскільки первісний позов є позовом немайнового характеру, а зустрічний позов є позовом майнового характеру. На думку заявника, зазначені позовні вимоги не є однорідними у зв’язку з відсутністю спільності предмета позову.

Сторони, треті особи та прокурор не скористалися своїм правом участі своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Господарського процесуального кодексу України мова судочинства дійсно визначається статтею 21 Закону України "Про мови в Українській РСР", згідно якої мовою господарського судочинства є українська мова. Разом з тим, згідно до частини 2 статті 5 цього ж Закону громадяни вправі звертатися до державних, громадських органів, підприємств, установ і організацій українською чи іншою мовою їх роботи, російською мовою або мовою, прийнятною для сторін. Крім того, при здійсненні судочинства є можливим використання російської мови, як мови національних меншин відповідно до статті 10 Конституції України (із змінами та доповненнями), Рішення Конституційного Суду України від 14.12.1999 № 10-рп/99, статті 18 Закону України "Про мови в Української РСР" від 28.10.1989 № 8312 (із змінами та доповненнями).

При цьому, колегія суддів зазначає, що ні норма ст. 63 ГПК України, ані норма п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, на застосуванні якої до зустрічної позовної заяви наполягає скаржник, не передбачають такої підстави повернення позовної заяви та/або залишення позову без розгляду як викладення її не державною (російською) мовою, отже, суд першої інстанції не вправі був керуватись приписами зазначених норм.

Відповідно до статті 60 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Перевіривши зміст, ґрунтовність і підстави матеріально-правових вимог первісного і зустрічного позовів у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ці вимоги є однорідними і взаємозв'язаними між собою підставами виникнення і поданими доказами.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком та зазначає, що зустрічний позов за своєю сутністю є самостійною матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача і має не меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов’язаних вимог, отже, оскільки первісний і зустрічний позови виникли зі спору між землекористувачами сусідніх земельних ділянок, колегія суддів вважає, що їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору між сторонами за справою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Севастопольський апеляційний господарський суд, перевіривши в порядку ст. 101 ГПК України правильність застосування господарським судом АР Крим норм процесуального права, в т.ч. статті 60 ГПК України, дійшов правильного висновку про відсутність порушень приписів зазначеної норми, з огляду на що колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови від 24.03.2008 у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,–

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.03.2008 у справі господарського суду Автономної Республіки Крим № 2-8/16590-2007 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ялта-Тур" залишити без задоволення.

Головуючий суддя К.Грейц

Судді С.Бакуліна

О.Глос