ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"03" червня 2008 р.            Справа № 7/216-08

Суддя господарського суду Київської області Антонова В.М.,

розглянувши матеріали справи:

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Елопро», м. Бровари;

до          Приватного проектно-виробничого підприємства «Транссвітло»,                               с. Велика Мотовилівка, Фастівський район;

про          стягнення 6337,92 грн. основного боргу, 853,67 грн. інфляційних                               витрат та 86,32 грн. –3% річних.

За участю учасників представників:

від позивача: Дорошенко Ю.Ю. –представник за дов. б/н від 03.01.08 р.;

від відповідача: Калініченко О.О. –керівник, довідка з ЄДРПОУ № 00114 від 27.12.05 р.;

встановив:

8 квітня 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Елопро»(далі –позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до приватного проектно-виробничого підприємства «Транссвітло»(далі –відповідач) про стягнення 6337,92 - основного боргу, 853, 67 грн. – інфляційних витрат, 86,32 грн. –3% річних, 120 грн. –державного мита та 118 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

ТОВ «Елопро»обґрунтовує позовні вимоги тим, що у відповідності зі ст. 526 ЦКУ та ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. За думкою позивача, відповідач, в порушення вищеназваних норм, не розрахувався за поставлену йому продукцію.

ППВП «Транссвітло»22.04.08 року до загального відділу господарського суду Київської області надіслало заяву (№ 1-11 від 21.04.08 р.) в якій зазначено, що відповідач не погоджується з позовною заявою.

05.05.08 року ППВП «Транссвітло»надіслало до загального відділу господарського суду Київської області заяву (№ 11/1 від 30.04.08 р.) з додатками згідно якої ППВП «Транссвітло»визнає основний борг у сумі 6337,92 грн., крім цього просить відкласти розгляд позовної заяви у зв’язку з проходженням курсу лікування.

Ухвалою господарського суду від 08.05.08 розгляд справи було відкладено на 03.06.08.

Представник позивача у судовому засіданні 03.06.08 року надав заяву про те, що ТОВ «Елопро»відмовляється від позовних вимог в частині сплати інфляційних витрат у сумі 853,67 грн., решта позовних вимог залишається без змін.

Господарський суд розглянувши позовні вимоги та заслухавши пояснення учасників судового засідання встановив:

ППВП «Транссвітло»придбало у ТОВ «Елопро»продукцію (світильники) на суму 6337,92 грн., що підтверджується накладною № К –840 -1 від 03.04.07 року, довіреністю ЯАР № 346560 від 22.03.07 року та податковою накладною № 2586 від 03.04.07 року. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.01.08 у сумі 6337,92 грн. підтверджується також актом звірки взаєморозрахунків.

Крім цього, ТОВ «Елопро»було направлено до ППВП «Транссвітло» вимогу № 43 від 06.09.2007 року про сплату заборгованості у сумі 6337,92 грн., яка відповідачем отримана 05.10.2007 року та залишалась без відповіді і без виконання.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема сплатити гроші або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Як вбачається із змісту ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 193 ГК України регламентовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. (ч. 2 ст. 193).

У відповідності до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений термін, при чому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Таким чином, господарський суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення основного боргу у розмірі 6337,92 грн.

Щодо позовних вимог ТОВ «Елопро»про стягнення з ППВП «Транссвітло»три відсотка річних від основного боргу зазначає наступне.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором.          Проте, всупереч вищевказаних приписів закону відповідач не виконав своїх зобов’язань перед позивачем щодо сплати основного боргу у сумі 6337,92 грн. за отриману продукцію так як в матеріалах справи відсутні докази щодо сплати ним такого боргу і його заборгованість на час звернення позивача з позовом, та розгляду спору становила 6337,92 грн., що визнано самим відповідачем.          Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість задоволення позовних вимог щодо основного боргу у розмірі 6337,92 грн. та 3% річних у сумі 86,32 грн.

Враховуючи заяву позивача про відмову від позову щодо стягнення інфляційних витрат у сумі 853, 67 грн., суд припиняє провадження у справі в цій частині відповідно відповідно до ч. 4 ст. 49 ГПК України.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Приватного проектно-виробничого підприємства «Транссвітло»(Київська обл. Велика Мотовилівка, вул. Котовського, 1 ідентифікаційний номер 33466914) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Елопро»(Київська обл., м. Бровари, вул. Чкаловка 5 ідентифікаційний номер 30552696) 6337,92 грн. основного боргу за придбану продукцію.

3.          В частині позивних вимог про стягнення інфляційних витрат 853,67 грн. провадження у справі припинити.

4.          Стягнути з Приватного проектно-виробничого підприємства «Транссвітло»(Київська обл. Велика Мотовилівка, вул. Котовського, 1 ідентифікаційний номер 33466914) три відсотка річних у сумі 86,32 грн.

5.          Стягнути з Приватного проектно-виробничого підприємства «Транссвітло»(Київська обл. Велика Мотовилівка, вул. Котовського, 1 ідентифікаційний номер 33466914) судові витрати за сплачене державне мито у сумі 102,00 грн.

6.          Стягнути з Приватного проектно-виробничого підприємства «Транссвітло»(Київська обл. Велика Мотовилівка, вул. Котовського, 1 ідентифікаційний номер 33466914) витрати на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі 118 грн.

7.          Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя Антонова В.М.