ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"03" червня 2008 р.

справа № 20-4/369-5/114

за позовом: Приватного підприємства „Союз –Торг” (вул. Долінна, 6-19, місто Севастополь, 99036)

до відповідачів: Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради (вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011),

Севастопольської міської Ради (вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011),

Третя особа:           Управління культури і туризму Севастопольської міської державної адміністрації (вул. Советська, 9, місто Севастополь, 99011)

про визнання за позивачем права на проведення приватизації та зобов`язання відповідача здійснити приватизацію шляхом викупу вбудованого приміщення першого поверху, розташованого за адресою: вул. Леніна, 48-15, місто Севастополь, загальною площею 29,4 м. кв.,

Суддя: І.В. Євдокимов

Представники сторін:

позивач - Лєбєдев Олександр Валерійович, представник, довіреність б/н від 01.11.07, Приватне підприємство "Союз-Торг";

відповідач - Гатіятуллін Ерік Дамірович, головний спеціаліст відділу правового забезпечення, довіреність № 407 від 06.02.08, Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради;

відповідач –не з’явився, Севастопольська міська Рада;

третя особа - Березовський Сергій Вікторович, головний спеціаліст відділу, довіреність б/н від 10.01.08, Управління культури та туризму Севастопольської міської державної адміністрації;

Суть спору:

Приватне підприємство „Союз –Торг” звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради про визнання за позивачем права на проведення приватизації та зобов`язання відповідача здійснити приватизацію шляхом викупу вбудованого приміщення першого поверху, розташованого за адресою: вул. Леніна, 48-15, місто Севастополь, загальною площею 29,4 м. кв.

Ухвалою суду від 14.09.2007 позовна заява прийнята до розгляду суддею Остаповою К.А., порушено провадження у справі.

Розпорядженням голови господарського суду міста Севастополя № 24 від 14.03.2008 справа 20-4/369, яка знаходилася у провадженні судді Остапової К.А., у зв’язку з відбуттям у щорічну чергову відпустку, передана до провадження судді Євдокимова І.В.

Ухвалою суду від 19.03.2008 справи прийнята до провадження суддею І.В. Євдокимовим.

Ухвалою суду від 07.05.2008 суд вилучив Севастопольську міську Раду із числа 3-ої особи, та залучив її в якості другого відповідача.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, та просить визнати незаконними дії Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради по розгляду заяви про включення об’єкту – вбудованого приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15, до переліку об’єктів, які підлягають приватизації. Визнати за ПП „Союз –Торг” право на проведення приватизації об’єкту - вбудованого приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15, шляхом викупу. Визнати частково недійсним рішення виконкому Севастопольської міської Ради від 17.07.1990 № 11/915 „Про затвердження переліку пам’ятників архітектури та градобудівництва місцевого призначення станом на 01.06.1990 та внесення доповнень до рішення виконкому міськради від 19.02.1980 № 14/14” в частині включення будинку включення до переліку пам’ятників архітектури та градобудівництва місцевого призначення містобудівного комплексу місткового кільця м. Севастополя” будинку № 48 по вул. Леніна м. Севастополя. Зобов’язати Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради підготувати проект рішення сесії Севастопольської міської Ради про включення до переліку об’єктів, які підлягають приватизації об’єкту –вбудованого приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15, і виключити його з числа об’єктів, приватизація яких заборонена.

Відповідач - Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради позовні вимоги не визнав, мотивуючі свої заперечення тим, що за даними Відділу культурної спадщини Управління культури Севастопольської міської державної адміністрації житловий будинок, розташований по вул. Б. Морська, 10 є пам’ятником архітектури та включений до Реєстру нерухомих об’єктів культурної спадщини національного та місцевого значення по м. Севастополю та зараховано у Державному Реєстру нерухомих пам’яток України.

Представник відповідача - Севастопольської міської Ради в судові засідання неодноразово не з’являвся, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку, за адресою вказаною у позовній заяві.

Згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслуховуючи пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

06.11.2003 між позивачем та Управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації, правонаступником якого є Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради був укладений договір оренди нерухомого майна № 188-03.

Відповідно до умов даного договору позивач є орендарем нерухомого майна - вбудованого приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15.

Залишкова вартість майна згідно з довідкою від 28.07.2005 складає 1277,66 грн.

Згідно з п.5.2 договору Орендар має право за згодою Орендодавця здійснювати реконструкцію, розширення, технічне переозброєння орендованого майна.

Наказом начальника Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації № 13 від 05.01.2005 позивачу дозволено проведення капітального ремонту.

Наказом начальника Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації № 319 від 20.04.2005 погоджений обсяг невіддільних поліпшень на 5304,00 грн., зроблених у приміщення, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15.

Таким чином, за погодженням із орендодавцем позивачем здійснені невід’ємні поліпшення орендованого майна, які перевищують 25% залишкової балансової вартості об’єкту оренди.

05.08.2005 позивач звернувся до Фонду комунального майна із заявою про приватизацію нерухомого майна - вбудованого приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15.

Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради 05.08.2005 прийняв наказ № 180 про реєстрацію заяви позивача та підготовці відповідних документів, необхідних для приватизації на чергову сесію міської Ради.

09.12.2005 за вих. № 1323 та 03.07.2007 за вих. № 2130 Фонд комунального майна повідомив позивачеві, що будинок по вул. В.Морська, 48 включений до Реєстру нерухомих пам’яток об’єктів культурної спадщини національного та місцевого значення по м. Севастополю, у зв’язку з чим питання про включення вказаного об’єкту до переліку об’єктів, що підлягають приватизації, буде розглядатися Севастопольською міською Радою після зняття обмежень, які діють відповідно до Закону України “Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини” від 01.02.2005.

Також, відповідач зазначив, що здійснення приватизації орендованого приміщення не передбачається можливим до знаття встановлених обмежень, з посиланням на п. 5 ст. 7 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, Закону України “Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини”, на рішення Севастопольської міської Ради № 1926 від 15.05.2007 „Про внесення доповнень та змін до рішення міської Ради № 359 від 11.12.2002 „Про затвердження переліку об’єктів культурної спадщини та об’єктів соціально значущих для міста (в тому числі нежитлових приміщень) які відносяться до комунальної власності, приватизація яких не допускається”.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, провівши оцінку представленим доказам, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до положень статті 7 Закону України “Про приватизацію державного майна” № 2163-ХІІ від 04.03.1992 (з подальшими змінами і доповненнями) державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні.

Згідно зі статтею 1 Закону України “Про приватизацію державного майна” приватизація державного майна –це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до вказаного Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Згідно з частиною 4 статті 3 вказаного Закону, відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами. Зазначені органи діють у межах повноважень, визначених відповідними місцевими радами, та є їм підпорядкованими, підзвітними та підконтрольними.

Рішенням Севастопольської міської Ради № 339 від 12.11.2002 затверджено Положення про Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради, пунктами 6.19, 6.20 якого передбачено, що Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради організує програму приватизації, є органом приватизації по об’єктам права комунальної власності від імені та за дорученням ради, укладає договори купівлі-продажу, здійснює контроль їх виконання.

Згідно з пунктом 3 статті 2 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” за наявності заборони на приватизацію будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт приватизації, або у разі відмови покупця від приватизації будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт, що приватизується шляхом викупу, зазначені будівлі (споруди, приміщення) передаються у встановленому порядку власникам приватизованих об'єктів в оренду на строк не менш як десять років.

Як свідчать матеріали справи, позивачу на підставі договору оренди надано у строкове платне користування нерухоме майно - вбудоване приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15, від викупу цього приміщення позивач не відмовлявся.

Відповідно до статті 4 Закону України Про приватизацію державного майна” державна програма приватизації визначає цілі, пріоритети та умови приватизації, розробляється Фондом державного майна України і затверджується Верховною Радою України законом України.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2000 по справі № 1-16/2000 щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” зазначено, що положення частин першої, третьої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" щодо ініціативи покупців про включення відповідного майна до переліку об'єктів, що підлягають приватизації треба розуміти як право покупця пропонувати проведення приватизації конкретного об'єкта малої приватизації у вказаний ним спосіб, зокрема шляхом викупу.

17.07.1990 виконуючий комітет Севастопольської міської Ради народних депутатів, розглянув перелік пам’ятників архітектури та градобудівництва місцевого значення м. Севастополя, складений Управлінням архітектури та градобудівництва станом на 01.06.1990 та керуючись положеннями Закону України „Про охорону і використання пам’яток історії та культури”, що діяв на той момент, прийнято рішення № 11/915 „Про внесення до Переліку пам’ятників архітектури та містобудування місцевого значення містобудівного комплексу міського кільця міста Севастополя”.

Пунктом 1 рішення виконуючого комітету Севастопольської міської Ради народних депутатів № 11/915 від 17.07.1990 затверджений Перелік пам’ятників архітектури і градобудівництва місцевого значення, згідно до якого житловий будинок № 48 по вул. Леніна віднесений до вищезазначеного переліку пам’ятників архітектури.

Проте, як вбачається із листа Управління культури і туризму Севастопольської міської державної адміністрації № 7/276 від 07.05.2007 житловий будинок по вул. Леніна, 48 в м. Севастополя не внесений до переліку об’єктів культурної спадщини, які не підлягають приватизації (т. 1. а.с. 32).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що на той момент, коли орган приватизації відповідно до закону повинен був вирішити питання про приватизацію об’єкту по вул. Леніна, 48, ніяких обмежень щодо приватизації таких об’єктів не існувало, позивач мав право на приватизацію шляхом викупу приміщень, які знаходились у нього в оренді.

Крим того, статтею 13 Закону України „Про охорону культурної спадщини” передбачено, що об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи поширюється правовий статус пам'ятки.

Згідно зі статтею 14 Закону України „Про охорону культурної спадщини” занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам'ятки) провадяться відповідно до категорії пам'ятки: а) пам'ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини; б) пам'ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам'яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання. Центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини надає органу охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, органам охорони культурної спадщини місцевого самоврядування витяги з Реєстру щодо пам'яток, які розташовані на їхніх територіях.

Крім того, статтею 17 Закону України „Про охорону культурної спадщини” передбачено, що пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності, суб'єкти права власності на пам'ятку визначаються згідно із законом.

Статтею 1 Закону України „Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини” встановлена заборона приватизації пам'яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Одночасно пунктом 2 статті 2 Закону України „Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини” доручено Кабінету Міністрів України у шестимісячний термін з дня набрання чинності цим Законом подати на розгляд Верховної Ради України проект Закону України про затвердження переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Невиконання норми Закону вищим органом виконавчої влади не може бути підставою для обмеження прав господарюючих суб’єктів.

Згідно з Порядком визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1760 від 27.12.2001 об'єкти культурної спадщини заносяться до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за рішенням Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів національного значення або за рішенням відповідного центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини - щодо об'єктів місцевого значення. На кожний об'єкт культурної спадщини, що пропонується відповідним органом охорони культурної спадщини для занесення до Реєстру, складається облікова документація, яка підлягає постійному зберіганню в цьому органі. Занесення об'єкта культурної спадщини до Реєстру без облікової документації не допускається.

Відповідно до п. 3 вказаного порядку облікова документація на об'єкт культурної спадщини включає облікову картку, його паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану, довідку про майнову цінність об'єкта.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідачів витрати по сплаті державного мита в сумі 85,00 грн. і витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в сумі 118,00 грн.

На підставі висловленого, керуючись ст. 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати незаконними дії Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради 99011 м. Севастополь, вул. Луначарського, 5, код ЕДРПОУ 25750044) по розгляду заяви Приватного підприємства „Союз –Торг” (99036, місто Севастополь, вул. Долінна, 6-19, ) про включення об’єкту –вбудованого приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15, до переліку об’єктів, які підлягають приватизації.

3.          Визнати за Приватним підприємством „Союз –Торг” (99036, місто Севастополь, вул. Долінна, 6-19, ) право на проведення приватизації об’єкту –вбудованого приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15, шляхом викупу Приватним підприємством „Союз –Торг” (99036, місто Севастополь, вул. Долінна, 6-19, ).

4.          Визнати частково недійсними рішення виконкому Севастопольської міської Ради від 17.07.1990 № 11/915 „Про затвердження переліку пам’ятників архітектури та градобудівництва місцевого призначення станом на 01.06.1990 та внесення доповнень до рішення виконкому міськради від 19.02.1980 № 14/14” в частині включення будинку включення до переліку пам’ятників архітектури та градобудівництва місцевого призначення містобудівного комплексу місткового кільця м. Севастополя” будинку № 48 по вул. Леніна м. Севастополі, охр. № 6/65-Св.

5.          Зобов’язати Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради (99011 м. Севастополь, вул. Луначарського, 5, код ЕДРПОУ 25750044) підготувати проект рішення сесії Севастопольської міської Ради про включення до переліку об’єктів, які підлягають приватизації об’єкту –вбудованого приміщення першого поверху загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, б. 48, кв. 15, і виключити його з числа об’єктів, приватизація яких заборонена.

6.          Стягнути з Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради (99011 м. Севастополь, вул. Луначарського, 5, код ЕДРПОУ 25750044, відомостей про наявність поточних рахунків в установах банків немає) на користь Приватного підприємства „Союз –Торг” (99036, місто Севастополь, вул. Долінна, 6-19, , відомостей про наявність поточних рахунків в установах банків немає) державне мито у сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу у сумі 59,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7.          Стягнути з Севастопольської міської Ради (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 3, код ЕДРПОУ 24872845, відомостей про наявність поточних рахунків в установах банків немає) на користь Приватного підприємства „Союз –Торг” (99036, місто Севастополь, вул. Долінна, 6-19, , відомостей про наявність поточних рахунків в установах банків немає) державне мито у сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу у сумі 59,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

06.06.2008

Розсилка:

1.          ПП „Союз –Торг” (вул. Долінна, 6-19, місто Севастополь, 99036)

2.          Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради (вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011),

3.          Севастопольська міська Рада (вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011)

4.          Управління культури і туризму Севастопольської міської державної адміністрації (вул. Советська, 9, місто Севастополь, 99011)

5.          Справа

6.          наряд