ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.08

Справа № 5/588-08.

за позовом відкритого акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М. В. Фрунзе", м. Суми

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе-Будіндустрія", м. Суми

про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності

Суддя Гудим В.Д.

Представники сторін:

Від позивача - предст. Муйдінов Р.М.

Від відповідача - предст. Кисельов В.М.

Суть спору: позивач просить суд зобов’язати відповідача виконати ремонтно - будівельні роботи нежитлового приміщення за договором підряду № 52 укладеного 20 вересня 2008 року між сторонами; визнати за позивачем право власності на будинок культури під літ. „А" площею 4961,2 кв.м., що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Горького, 5.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, але в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача не визнає та заперечує проти їх задоволення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2008 року між сторонами був укладений договір підряду на виконання ремонтно-будівельних робіт № 52, відповідно до якого відповідач зобов’язався виконати ремонтно-будівельні роботи нежитлового приміщення - будинку культури, що розташоване за адресою м. Суми, вул. Горького, 5.

Листом № 553 від 22.08.2008 р. відповідач звернувся до позивача з вимогою надати копії правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення, на якому будуть здійснюватися ремонтно-будівельні роботи за договором підряду, та повідомив, що в разі ненадання цих документів ремонтно-будівельні роботи виконуватися не будуть, оскільки позивач не є його власником.

Листом № 558 від 29.08.2008 р. відповідач повідомив позивача про те, що право власності ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» на нежитлове приміщення не визнає та відмовився від виконання договору підряду.

Позивач зазначає, що відмова відповідача від виконання ремонтно-будівельні робот за укладеним між сторонами договором підряду внаслідок відсутності у позивача правовстановлюючих документів на об’єкти нерухомості, що є предметом виконання ремонтно-будівельних робіт за цим договором, порушують охоронювані законом інтереси і права позивача та є невизнанням з боку відповідача права власності позивача на спірні об’єкти нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі.

Порядок укладення та виконання договору підряду врегульовано главою 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до п. 3.1. договору підряду відповідач зобов’язаний був здійснити ремонтно-будівельні роботи у строк з 01 вересня 2008 р. та закінчити їх в повному обсязі до 30 вересня 2008 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 615 Цивільного кодексу України надає кожній стороні договору, якщо це передбачено договором або законом, відмовитися від зобов’язання частково або у повному обсязі від зобов’язання лише у разі порушення зобов’язання іншою стороною.

Відсутність у позивача на момент виконання договору підряду правовстановлюючих документів на об’єкт нерухомості, що підлягає ремонту, не є підставою в розумінні ст. 615 ЦК України для відмови від виконання з боку відповідача за укладеним договором, а тому такі дії відповідача є неправомірними.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідач не подав обґрунтованих заперечень проти позовних вимог та доказів належного виконання договірних зобов'язань за договором підряду № 52, господарський суд вважає, вимоги позивача щодо зобов’язання відповідача виконати ремонтно - будівельні роботи нежитлового приміщення за договором підряду № 52 укладеного 20 серпня 2008 року між сторонами, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В обґрунтування позовних вимог щодо визнання права власності на об’єкт нерухомості, що підлягає ремонту за договором підряду та знаходяться за адресою м. Суми, вул. Горького, 5, позивач посилається на те, що спірний об'єкт був збудований ним та відповідно до чинного законодавства є його власністю, оскільки є майном переданим йому учасниками у власність як вклад до статутного капіталу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», ст. 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

На підставі Указу Президента від 15.06.1993 року «Про корпоратизацію підприємств» та «Положення про порядок корпоратизації підприємств», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 року № 508, Міністерством машинобудування, війсково-промислового комплексу та конверсії України був виданий наказ № 285 від 25.02.1994 року, відповідно до якого на базі Сумського машинобудівного науково-виробничого обєднання ім М.В. Фрунзе було створено Відкрите акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання ім. М.В. Фрунзе».

Наказом Мінмашпрому України № 286 від 25.02.1994 року був затверджений акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу підприємства позивача, відповідно до якого вищевказані обєкти також увійшли до статутного фонду позивача, що підтверджується балансом позивача станом на 01.02.1994 року, протоколом № 1 від 14.02.1994 року засідання інвентаризаційної комісії позивача, зведеною відомостю інвентаризації станом на 01.02.1994 року, а також відомостю інвентаризації основних засобів цеху № 760 від 01.02.1994 року.

На виконання наказу Мінмашпрому України від 25.02.1994 року № 285, в порядку, встановленому Положенням про порядок корпоратизації підприємств, статут позивача був затверджений. Тобто позивач був створений 28.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №111229 та довідкою з ЄДРПОУ.

Відповідно до п. 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, з моменту державної реєстрації позивача, до нього у власність перейшли всі активи та пасиви корпоратизованого підприємства, у тому числі і спірні об'єкти.

Таким чином, позивач набув права власності на спірний об'єкт з 28 березня 1994 року.

На даний час спірний об'єкт знаходиться на балансі позивача за інвентарним номером 4920, що підтверджується інвентарною карткою обліку основних засобів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується право власності позивача на будинок культури під літ. „А" площею 4961,2 кв.м., що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Горького, 5.

Позивач зазначає, що внаслідок невизнання відповідачем права власності позивача на вищенаведені об’єкти нерухомості, він як їх власник, згідно чинного законодавства України, має право в судовому порядку визнати право власності на ці об’єкти.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідачем не подано обґрунтованих заперечень проти позовних вимог, господарський суд вважає вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на будинок культури під літ. „А" площею 4961,2 кв.м., що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Горького, 5 обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Господарські витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Зобов’язати товариство з обмеженою відповідальністю «Фрунзе-Будіндустрія», м. Суми, вул. Горького, 58 () виконати ремонтно-будівельні роботи нежитлового приміщення за договором підряду № 52, укладеного 20 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання ім. М.В. Фрунзе» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фрунзе-Будіндустрія».

3.          Визнати за відкритим акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми, вул. Горького, 58, () право власності на нежитлове приміщення - будинок культури під літ. „А" площею 4961,2 кв.м., що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Горького, 5.

Суддя                                                                                           В.Д. Гудим

Повний текст судового рішення підписано 10.10.08р.