ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" вересня 2008 р.

Справа № 17/89-08-2906

За позовом: Фермерського господарства „Лібера”;

до відповідача: Фермерського господарства „Тіра”;

про стягнення 44 560 грн.

Суддя           Зуєва Л.Є.

П р е д с т а в н и к и :

Від позивача: Пеліван Є.К. –повірений на підставі довіреності від 12.08.2008р.;

Пеліван І.Д. –голова ФГ „Лібера”;

Від відповідача: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ФГ „Тіра” 44 560 грн., з яких: 5000 грн. –основного боргу; 39 560 грн. - пені.

Відповідач в засідання суду без поважних причин не з’явився, хоча на його юридичну адресу направлялися ухвали суду з зазначенням в них дати та часу місця проведення судових засідань, письмовий відзив на позовну заяву не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, в порядку ст.75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

12.10.2007р. між ФГ „Лібера” та ФГ „Тіра” укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого позивач зобов’язався продати, а відповідач прийняти та оплатити насіння озимої пшениці сорту „Панна” в кількості 30 тон на загальну суму 45 000 грн.

У відповідності до п. 3 укладеного договору позивач зобов’язався відвантажити товар відповідачу не пізніше 15.10.2007р.

Відповідно до п.5 укладеного договору розрахунки проводяться в безготівковій формі шляхом перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача. При цьому пунктом 6 цього договору встановлено, що строк оплати за прийнятий по укладеному договору товар встановлений до 15.11.2007р.

Позивач на виконання умов договору відпустив відповідачу товар визначений у договорі, про що свідчить накладна б/н від 20.10.2007р., довіреність на отримання серії ЯНФ №211642 від 20.10.2007р. та податкова накладна №12 від 20.10.2007р.

Однак відповідач в порушення умов укладеного договору у строки встановлені цим же договором повну оплату не здійснив, оскільки ним було сплачено на користь позивача лише 40 000грн., про що свідчить банківські виписки №278 від 28.01.2008р.; №280 від 31.01.2008р.; №286 від 12.02.2008р.; №359 від 21.02.2008р.; №360 від 25.02.2008р.; №31 від 28.02.2008р.; №35 від 29.02.2008р., внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 5000 грн.

У відповідності до п. 6 укладеного між сторонами договору, при зриві строків оплати товару покупець сплачує пеню в розмірі 0,8% за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Таким чином, позивач на підставі п.6 укладеного договору за неналежне виконання відповідачем грошових зобов’язань нарахував пеню, яка згідно до представленого позивачем розрахунку становить 39 560 грн.

Зазначені обставини спонукали ФГ „Лібера” звернутися до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вхід.№3981 від 10.07.2008р.) про стягнення з ФГ „Тіра” 44560 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.07.2008р. порушено провадження у справі №17/89-08-2906 за позовом ФГ „Лібера” до ФГ „Тіра” про стягнення 44 560 грн., з зобов’язанням позивача надати до суду правове обґрунтування підстав нарахування та стягнення пені у розмірі 39560 грн., виходячи з вимог Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Дослідивши обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФГ „Лібера” підлягають частковому задоволенню з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовЧязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовЧязків.

У відповідності зі ст.204 ЦК України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно-правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов’язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, при цьому відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовЧязання не допускається.

У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім цього, як вбачається з вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, договір є обов'язковим для виконання сторонами своїх зобов'язань, про що свідчить вимоги ст. 629 цього ж Кодексу.

Вимогами ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Розглядом матеріалів справи встановлено, що позивачем взяті на себе зобов’язання по укладеному договору виконувалися у повному обсязі, а саме позивач на виконання умов договору передав у власність відповідачу товар на загальну суму 45 000 грн., однак відповідач неналежно виконував умови договору в частині своєчасної та повної оплати переданого йому товару, у зв’язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 5000 грн.

Таким чином, дослідивши обставини справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача по справі заборгованості у розмірі 5000 грн., обґрунтовані та підтверджені матеріалами наявними в справі.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок по нарахуванню відповідачу пені у розмірі 39 560 грн., суд дійшов висновку, що він необґрунтований та розрахований в порушення п. 6 укладеного договору, ч.6 ст. 232 ГПК України та ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, у зв’язку з чим ухвалами господарського суду Одеської області від 15.07.2008р. та від 13.08.2008р. для повного та всебічного розгляду справи по суті відповідача зобов’язано надати правове обґрунтування підстав нарахування та стягнення пені у розмірі 39560грн., виходячи з вимог Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, а також повний обґрунтований розрахунок пені з урахуванням вимог діючого законодавства.

Однак позивач в порушенням вимог ухвал суду від 15.07.2008р. та від 13.08.2008р. витребувані у нього докази та обґрунтування не надав, у зв’язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині позивачем не обґрунтовані та належним чином не доведені, внаслідок чого в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 39560грн. слід відмовити за недоведеністю.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про порушення з боку ФГ „Тіра” умов договору від 12.10.2007р., та вимог діючого законодавства, у зв’язку з чим, керуючись ст.11, 204, 526, 525, 530, 599, 655, 692 ЦК України, позовні вимоги ФГ „Лібера” підлягають задоволенню частково , з відповідача по справі слід стягнути 5000 грн. –основного боргу, в іншій частині позову відмовити за недоведеністю.

Судові витрати по держмиту, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача, згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Фермерського господарства „Тіра” /68500, Одеська область, Тарутинський район, с. Ніколаєва, вул. Шевченка, 25, код 22501820/ на користь фермерського господарства „Лібера” /68400, Одеська область, м. Арциз, вул. Будівельників, 40а, код 22495143/ 5000 грн. 00 коп. /п’ять тисяч грн. 00 коп./ - заборгованості за поставлений товар; 102 грн. 00 коп. /сто дві грн. 00 коп./ - держмита; 118 грн. /сто вісімнадцять грн.00 коп./ - послуги інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Зуєва Л.Є.