ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 липня 2008 р.

№ 20/100/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого,

Волковицької Н.О.,

Рогач Л.І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги

Відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор"

на ухвалу

господарського суду Запорізької області

від 12.05.2008

у справі

№ 20/100/06

господарського суду

Запорізької області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор"

до

1. Закритого акціонерного товариства "Трудовий колектив ВІТ"

2. Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради

про

визнання недійсними установчого договору, статуту, запису про проведення державної реєстрації, про скасування державної реєстрації випуску акцій та припинення юридичної особи

ВстановиВ:

Відкрите акціонерне товариство "Запоріжтрансформатор" 09.03.2006р. звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Закритого акціонерного товариства "Трудовий колектив ВІТ" та Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання недійсними установчого договору, статуту, запису про проведення державної реєстрації, про скасування державної реєстрації випуску акцій та припинення юридичної особи.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.03.2008р. залишено без задоволення касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" подану на ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду 16.01.2007р., якою відмовлено у прийнятті апеляційної скарги відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" на ухвалу господарського суду Запорізької області про поновлення провадження у справі від 26.12.2006р.; ухвали судів попередніх інстанцій залишено без змін.

Постанову Вищого господарського суду України вмотивовано відсутністю передбачених законодавством процесуальних можливостей для оскарження ухвали про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Верховного суду України від 10.05.2007р. відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 13.03.2007р.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.09.2007р. відмовлено у прийнятті касаційної скарги відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.07.2007р. про поновлення провадження зі справи та призначення її до розгляду, з підстав що касаційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, яку не може бути оскаржено, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 11113 Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого або апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені у касаційному порядку тільки у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Верховного суду України від 08.11.2007р. відмовлено у порушенні провадження з перегляду касаційної скарги відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" на ухвалу Вищого господарського суду від 14.09.2007р.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.01.2008р. відмовлено у прийнятті касаційної скарги відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.12.2007р. про поновлення провадження зі справи та призначення її до розгляду, з підстав що касаційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, яку не може бути оскаржено.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 03.04.2008р. відмовлено у прийнятті касаційної скарги відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 19.02.2008р. про поновлення провадження зі справи та призначення її до розгляду, з вищезазначених підстав.

Таким чином, Верховним судом України та Вищим господарським судом України неодноразово висловлювалась чітка і однозначна правова позиція щодо поданих відкритим акціонерним товариством "Запоріжтрансформатор" касаційних скарг на ухвали, що не підлягають оскарженню.

Натомість, відкритим акціонерним товариством "Запоріжтрансформатор" всьоме подано касаційну скаргу на ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.05.2008р. про поновлення провадження зі справи та призначення її до розгляду.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала таку процедуру оскаржень судових рішень, що могла б здійснюватися на шкоду одній із сторін.

Стаття 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий (впродовж розумного строку) розгляд.

Отже, розумність строку вирішення спору є істотним елементом права на справедливий суд. Тому, якщо вбачати у ст. 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 12 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до приписів частини 1 статті 11113 господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого або апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені у касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість яких прямо зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в яких йдеться про винесення судом даних ухвал.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами, зокрема, сторони мають право оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Водночас, встановлено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі зупинялося шість разів, оскільки юрисконсультом Машковцевим С.В. подавалися касаційні скарги до Запорізького апеляційного господарського суду, Вищого господарського суду України та Верховного суду України на процесуальні акти, оскарження яких законодавчо не передбачено, з чого можна прийти до висновку про зловживання юрисконсультом Машковцевим С.В. своїми процесуальними правами з метою зумисного затягування розгляду справи по суті.

Наведені обставини свідчать про те, що юрисконсультом Машковцевим С.В., всупереч вимогам ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України недобросовісно використовуються процесуальні права, неналежним та безвідповідальним чином захищаються в суді права та інтереси його довірителя, ставить під сумнів репутацію даного підприємства –відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор". Підприємство не може повноцінно захистити свої права та інтереси як позивач по справі.

Перешкоджаючи розгляду даної справи по суті протягом двох років, юрисконсульт Машковцев С.В. проявив неповагу до суду та інших учасників судового процесу, перешкоджаючи останнім реалізувати свої процесуальні права. Такими діями юрисконсульт Машковцев С.В. порушує основні засади судочинства, які закріплені в ст. 129 Конституції України та Господарському процесуальному кодексі України, щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, обов’язку добросовісно користуватися своїми правами.

Користуючись тим, що на даний час існують певні недоліки в процесуальному законодавстві, юрисконсульт Машковцев С.В. з метою затягування вирішення спору по суті неодноразово оскаржував у судових інстанціях процесуальні документи, які процесуальним законом визначені, як такі, що не можуть бути оскаржені, чим зловживав своїми процесуальними правами.

Викладені порушення юрисконсультом Машковцевим С.В. порушують права сторін, породжують тяганину і затягують розгляд справи та не можуть залишатися без відповідного реагування. Також, можуть свідчити про непрофесійність та невідповідність юристконсульта займаній посаді, з огляду на вимоги посадової інструкції, якою передбачено рівень кваліфікації провідного юриста підприємства.

За змістом ст. 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Статут або інші установчі документи позивача в матеріалах справи відсутні, а тому встановити власника, орган управління та фактичні повноваження директора відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" неможливо.

Відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених ч. 1 ст. 119 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийнят тя обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та інши ми законами України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 90, 1115, 115 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Зобов’язати орган управління відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" розглянути дану окрему ухвалу Вищого господарського суду України, вжити заходи щодо недопущення у майбутньому зазначених в окремій ухвалі порушень процесуального законодавства з боку відкритого акціонерного товариства "Запоріжтрансформатор" в особі його представників.

Про вжиті заходи повідомити Вищий господарський суд України у місячний строк.

Головуючий                                                             Т.Дроботова

Судді                                                                        Н.Волковицька

Л.Рогач