ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.10.2008 року                                                            Справа № 15/90

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Єжової С.С.

суддів                                        Журавльової Л.І.

Семендяєвої І.В.

секретар

судового засідання                     Антонова І.В.

та за участю

представників сторін:

від позивача          начальник юридичного відділу

Веретенніков А.М., довіреність №33-21

від 31.03.2008;

начальник НТЦ Боярська Н.О.,

довіреність №1443 від 24.06.2008;

від відповідача юрисконсульт Іванова М.О., довіреність №б/н

від 15.05.2008;

представник за довіреністю Григорова Н.О.,

довіреність №11/9 від 11.09.2008;

розглянувши

апеляційну скаргу                    Відкритого акціонерного товариства

„Лисичанський завод гумових технічних

виробів”, м.Лисичанськ Луганської області

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  19.08.2008

по справі                                         №15/90 (суддя –Корнієнко В.В.)

за позовом                                        Відкритого акціонерного товариства

„Лисичанський завод гумових технічних

виробів”, м.Лисичанськ Луганської області

до відповідача                              Товариства з обмеженою відповідальністю

Науково-виробничого підприємства

„Лисичанський гумових технічний завод”,

м.Лисичанськ Луганської області

про           стягнення 4968 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство „Лисичанський завод гумових технічних виробів”, м.Лисичанськ Луганської області звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача –товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства „Лисичанський гумових технічний завод”, м.Лисичанськ Луганської області про стягнення вартості гумової суміші незадовільної якості в сумі 4140 грн. 00 коп. та штрафу у сумі 828 грн. за поставку продукції неналежної якості.

Заявою від 04.07.2008 №33-1-1 позивач уточнив позовні вимоги та просив суд замість вимоги про стягнення вартості гумової суміші незадовільної якості в сумі 4140 грн. заявив нові вимоги про стягнення з відповідача вартості переробки давальницької сировини в сумі 4140 грн. Цією ж заявою позивач заявив дві нові вимоги: про стягнення з відповідача вартості давальницької сировини в сумі 15366 грн. 09 коп., поставленої позивачем відповідачу за договором на переробку давальницької сировини від 31.01.2007 №13-102юр; про стягнення з відповідача транспортних витрат в сумі 844 грн. 16 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 19.08.2008 по справі №15/90 провадження у справі в частині вимог про стягнення штрафу в сумі 828 грн. 00 коп. припинено, в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду від 19.08.2008 по справі №15/90 Відкрите акціонерне товариство „Лисичанський завод гумових технічних виробів”, м.Лисичанськ Луганської області звернулося до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати оскаржуване рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що судом при винесенні рішення були не в повному обсязі з”ясовані обставини справи, що мають значення для справи, та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

Відповідач відзивом б/н від 08.10.2008 вимоги апеляційної скарги відхилив, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 03.09.2008 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства „Лисичанський завод гумових технічних виробів”, м.Лисичанськ Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 19.08.2008 по справі №15/90 призначена судова колегія у складі: Парамонова Т.Ф.- суддя –головуючий, Журавльова Л.І.- суддя, Семендяєва І.В.–суддя.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 11.09.2008 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства „Лисичанський завод гумових технічних виробів”, м.Лисичанськ Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 19.08.2008 по справі №15/90 у зв”язку з виходом з відпустки судді Єжової С.С. здійснена заміна головуючого судді Парамонової Т.Ф. на головуючого суддю Єжову С.С.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції (ст.99 ч.2 Господарського процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений на 09.10.2008. В судовому засіданні 09.10.2008 згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України була оголошена перерва до 16.10.2008. Постанова приймається 16.10.2008.

Згідно ст.811 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням представника позивача в судовому засіданні здійснювалась звукова фіксація судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу „Діловодство суду”.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини сторін встановлені на підставі договору на переробку давальницької сировини №13-102юр від 31.01.2007.

Згідно умов даного договору позивач зобов’язався поставити відповідачу давальницьку сировину для виробництва гумових сумішей згідно специфікацій №2, які є невід’ємними частинами договору, та оплатити відповідачу вартість послуг з переробки давальницької сировини, а відповідач зобов’язався виготовити гумову суміш шляхом переробки давальницької сировини позивача і поставити готову продукцію згідно специфікацій №1, які також є невід’ємними частинами договору.

Пунктом 2.2 договору сторони встановили, що якість товару повинна відповідати ОСТам, ДОСТам і ТУ.

Пунктом 2.3 договору сторони встановили, що приймання товару по якості і кількості провадиться відповідно з Інструкціями про порядок приймання продукції ВТП та ТНП №П-6 та №П-7, які затверджені Держарбітражем СРСР відповідно 15.06.1965 та 29.04.1966 з доповненнями та змінами.

Як вбачається із матеріалами справи позивач 29.11.2007 за накладною №11-1 отримав гумову суміш 66-2100-4-УД у кількості 6918 кг.

Як зазначив позивач, в процесі переробки гумової суміші ним було встановлено, що 2130 кг даної суміші поставлено невідповідної якості, що виключає можливість використання її для подальшого виробництва.

Цей факт став підставою заявлення позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача вартості гумової суміші незадовільної якості у сумі 4140 грн. та штрафу в сумі 828 грн. за поставку продукції неналежної якої.

Заявою про зміну суми позову від 04.07.2008 №33-1-1 позивач частково змінив предмет позову –замість вимоги про стягнення вартості гумової суміші незадовільної якості в сумі 4140 грн. заявив вимоги про стягнення з відповідача вартості переробки давальницької сировини в сумі 4140 грн. нові вимоги про стягнення з відповідача витрат на переробку давальницької сировини в сумі 4140 грн., сплаченої позивачем відповідачу, і заявив нові вимоги про стягнення з відповідача вартості гумової суміші неналежної якості в сумі 15366 грн. 09 коп. та транспортні витрати в сумі 844 грн. 16 коп.

Заявою від 07.08.2008 №33-1-1 позивач відмовився від позову в частині вимог про стягнення з відповідача штрафу в сумі 828 грн. за поставку продукції неналежної якості.

Дана заява була прийнята господарським судом і провадження у справі відповідно до ст.80 Господарського процесуального кодексу України в цій частині обгрунтовано припинено.

Обгрунтованим судова колегія вважає і висновок господарського суду в частині відмови у прийнятті до розгляду нових вимог позивача, враховуючи наступне.

Згідно ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивачу надано право до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Заявою від 04.07.2008 №33-1-1 позивач заявив дві нові вимоги –про стягнення з відповідача вартості давальницької сировини в сумі 15366 грн. 09 коп., поставленої відповідачу за договором на переробку давальницької сировини від 31.01.2007 №13-102 юр та про стягнення з відповідача транспортних витрат в сумі 844 грн. 16 коп.

Зазначені нові вимоги не є збільшенням розміру позовних вимог, оскільки ці вимоги не заявлялися первісно і не вказані у позовній заяві, а є окремими вимогами.

Збільшення розміру позовних вимог передбачає збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, а не заявлення додаткових нових вимог.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що господарський суд дійшов вірного висновку про неможливість прийняття даної заяви до розгляду у даній справі відповідно до приписів ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

Дані вимоги позивачем можуть бути заявлені окремим позовом.

Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на переробку давальницької сировини в сумі 4140 грн., сплаченої позивачем відповідачу, то судова колегія вважає висновок господарського суду в частині недоведеності цих обставин обґрунтованим, враховуючи наступне.

Як визначено в ст.43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 34 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до умов договору приймання товару за кількістю та якістю повинно було провадитися відповідно з Інструкціями П-6 та П-7, які затверджені постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 та від 29.04.1966 відповідно (п.3.6 договору).

Інструкцією П-7 чітко визначений порядок приймання продукції за якістю і порядок оформлення результатів приймання.

Так, пунктами 26, 27, 28 Інструкції П-7 визначений порядок відбирання зразків і порядок оформлення цього процесу.

Наданий позивачем до справи акт відбору зразків від 10.12.2007 (а.с.17) не відповідає вимогам п.п.26, 27, 28 Інструкції П-7 і не може бути доказом у даній справі.

Не відповідає вимогам Інструкції П-7 і акт №4 від 10.12.2007 приймання продукції за якістю (а.с.10).

В даному акті вказані прізвища представників відповідача без засвідчення їх повноважень на участь в прийманні продукції за якістю, як це потребує Інструкція П-7 і не надані посвідчення цих осіб до акту.

Крім того, позивачем не доведено належним чином запрошення представника відповідача для участі в прийманні продукції за якістю, що передбачено п.16 Інструкції П-7.

Вищевикладене ставить під сумнів саму участь повноважних представників відповідача в прийманні продукції за якістю 10.12.2007.

Порушено позивачем і приписи п.п.20 і 22 Інструкції П-7, які регулюють питання оформлення посвідчення представника громадськості для участі в прийманні продукції за якістю.

Додане до акту приймання продукції за якістю посвідчення №4 від 10.12.2007 не відповідає приписам п.23 Інструкції П-7 і є недійсним.

Не відповідає вимогам Інструкції П-7 і акт приймання продукції за якістю №4 від 10.12.2007, оскільки всупереч п.16 Інструкції П-7 в цьому акті не відображено про зупинення приймання продукції за якістю та умови схову, а в акті №4 „а” від 11.12.2007 відображено, що продукція знаходиться у складі схову гумової суміші.

Крім того, як в акті №4 від 10.12.2007, так і в акті №4 „а” від 11.12.2007 відображено всупереч вимогам п.п.26, 27, 28 Інструкції П-7 про відбір зразків, хоча це відповідно Інструкції П-7 повинно оформлятися окремим актом.

Також, всупереч п.3.1 Інструкції П-7 позивач до акту приймання продукції не надав документів виробника, які посвідчують якість та комплектність продукції.

За таких підстав судова колегія вважає, що господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин справи враховуючи приписи ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовано господарський суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання про призначення експертизи по даній справі.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 19.08.2008 по справі №15/90 ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита відносяться на заявника апеляційної скарги - Відкрите акціонерне товариство „Лисичанський завод гумових технічних виробів”, м.Лисичанськ Луганської області.

Державне мито у сумі 50 грн. 75 коп., що було зайве сплачене позивачем при поданні апеляційної скарги, повертається йому із державного бюджету на підставі п.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 85, 99, 101, п.1 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Лисичанський завод гумових технічних виробів”, м.Лисичанськ Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 19.08.2008 по справі №15/90 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 19.08.2008 по справі №15/90 – без змін.

3. У відповідності з п.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” повернути на р/р Відкритого акціонерного товариства „Лисичанський завод гумових технічних виробів”, м.Лисичанськ Луганської області, код 05389942 державне мито в сумі 50 грн. 75 коп., що зайве сплачене по платіжному дорученню №1373 від 26.08.2008, яке знаходиться в матеріалах справи.

Повернення державного мита здійснюється на підставі даної постанови, скріпленої гербовою печаткою суду.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   С.С. Єжова

Суддя                                                                      Л.І. Журавльова

Суддя                                                                      І.В. Семендяєва

Помічник судді                                                             С.І. Заєць