ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 2-6/3159-05(2-19/1586-02)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й., –головуючий-доповідач,

Коваленко В.М.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційне подання

заступника прокурора АР Крим в інтересах держави в особі Фонду державного майна АР Крим

на ухвалу

та постанову

господарського суду АР Крим від 19.02.2002

Севастопольського апеляційного господарського суду від 13-23.05.2002

у справі

господарського суду

№ 2-19/1586-2002(2-6/3159-2005)

АР Крим

про визнання банкрутом

відкритого акціонерного товариства «Сімферепольське АТП №14327»

в судовому засіданні взяли участь представники :

від Генеральної прокуратури України

Громадський С.О. (посв. №76 від 10.02.2005)

від Фонду державного майна АР Крим

не з’явились

від боржника

не з’явились

від АТЗТ «Аспект»

Гончаров Ю.О. (дов. №1/ас/2007-п від 01.03.2007)

В С Т А Н О В И В :

в провадженні господарського суду Автономної Республіки Крим знаходиться справа про визнання банкрутом відкритого акціонерного товариства «Сімферепольське АТП №14327»(далі –боржника), порушена ухвалою суду 27.06.2000.

Ухвалою суду від 13-17.10.2000 (т. 3 а.с.70) затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

Ухвалою суду від 17.01.2001 відкрито процедуру санації боржника, керуючим санацією призначено Заєвського В.Г. (т. 4, а.с. 30).

Ухвалою суду від 06.06.2001 затверджено план санації боржника (т. 5 а.с. 19).

Ухвалою суду від 19.02.2002 підтверджено право Смирнова Г.Ф. представляти інтереси членів трудового колективу боржника у справі про банкрутство останнього.

26.02.2002 керуючий санацією боржника звернувся до суду з заявою про затвердження мирової угоди, укладеної між кредиторами, боржником 21.02.2002 згідно протоколу зборів комітету кредиторів від 21.02.2002.

Ухвалою від 06.03.2002 затверджено мирову угоду від 21.02.2002 між кредиторами, боржником, провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, представник кредиторів фізичних осіб –робітників боржника Смирнов Г.Ф. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду від 06.03.2002 про затвердження мирової угоди та направити справу на новий розгляд.

Також, не погодившись з ухвалою суду від 19.02.2002 та ухвалою суду від 06.03.2002, з апеляційними скаргами звернулись до суду кредитори Кузин С.Ю. та Ларионов С.Е., в яких просили ухвалу суду від 19.02.2002 скасувати, а ухвалу суду від 06.03.2002 змінити, затвердив мирову угоду з внесеними до неї змінами.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13-23.05.2002 апеляційні скарги кредиторів Кузина С.Ю. та Ларионова С.Є. задоволено, ухвалу суду від 19.02.2002 скасовано, ухвалу суду від 06.03.2002 змінено, мирову угоду затверджено з внесеними до неї змінами, апеляційну скаргу представника кредиторів фізичних осіб –робітників боржника Смирнова Г.Ф. залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, заступник прокурора АР Крим (далі –скаржник) звернувся з касаційним поданням до Вищого господарського суду України, в якому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 06.03.2002 та постанову суду апеляційної інстанції від 13-23.05.2002, та направити справу на новий судовий розгляд, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 35, 37, 39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закону), статті 48 Цивільного кодексу УРСР, статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляції на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про задоволення касаційного подання, виходячи з такого.

За приписами статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норми якого превалюють в застосуванні над нормами господарсько-процесуального кодексу, як спеціальні норми права.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.

За приписами частини 1 статті 36 Закону мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг, визначених статтею 31 цього Закону.

Згідно з частиною 4 статті 37 Закону (в редакції чинній на момент укладення мирової угоди), мирова угода має містити положення про: розміри, порядок і строки виконання зобов'язань боржника; відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини. Крім цього, мирова угода може містити умови про: виконання зобов'язань боржника третіми особами; обмін вимог кредиторів на акції боржника; задоволення вимог кредиторів іншими способами, що не суперечать закону.

Згідно з пунктом 3 статті 38 Закону господарський суд має право відмовити в затвердженні мирової угоди у разі: порушення порядку укладення мирової угоди, встановленого цим Законом; якщо умови мирової угоди суперечать законодавству.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону інвестор за умови виконання зобов'язань, передбачених планом санації, може набувати прав власності на майно боржника відповідно до законодавства та плану санації.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 6 мирової угоди від 21.02.2002 (т.6 а.с. 4-5), затвердженою ухвалою суду від 06.03.2002, передбачалось, що погашення заборгованості боржника третіми особами чи іншим шляхом допускається в порядку, встановленому чинним законодавством України, у відповідності до окремих угод, в тому числі згідно укладеного між боржником та АТЗТ «Аспект»договору реструктуризації, який є складовою та невід’ємною частиною мирової угоди. Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору реструктуризації (т.6 а.с. 12) боржник передає у власність інвестора валові активи боржника, а інвестор в свою чергу зобов’язаний погасити заборгованість боржника перед кредиторами в порядку, передбаченому мировою угодою. Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до актів приймання-предачі активів від 23.02.2002 та виписок з інвентарної книги (т.6 а.с. 14-28) інвестору була здійснена передача майна боржника.

Отже, мировою угодою вирішено питання про передачу майна, що не передбачено статтею 35 Закону, оскільки за законодавством перехід права власності на майно боржника допускається в ході санації.

Матеріалами справи підтверджується введення процедури санації боржника, затвердження плану санації боржника, в якому передбачено можливість реалізації визначеного нерухомого майна боржника, але не передбачено передачі всього належного боржнику майна інвестору у справі (т.1 а.с. 144-152).

Також, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до листа Фонду державного майна АР Крим №08-14/4843 від 17.07.2000 частка 56,12% акцій належить Фонду державного майна АР Крим (т.2 а.с.1).

У зв'язку з наведеним ухвалу господарського суду АР Крим від 06.03.2002 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13-23.05.2002 в частині зміни ухвали суду від 06.03.2002 слід скасувати, як такі, що суперечать спеціальним нормам матеріального права, а справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції на стадії санації.

При подальшому розгляді справи суду належить врахувати викладене та здійснювати провадження у справі про банкрутство боржника з дотриманням норм загального права та спеціального законодавства про банкрутство.

Колегія суддів зазначає про необхідність дослідження грошових вимог конкурсних кредиторів на предмет їх задоволення у процедурі банкрутства відповідно до положень чинного законодавства та прийняття за наслідком такого дослідження рішення про подальший хід провадження у справі про банкрутство.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційне подання заступника прокурора АР Крим в інтересах держави в особі Фонду державного майна АР Крим задовольнити.

2.          Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13-23.05.2002 в частині внесення змін до абзацу першого резолютивної частини ухвали господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2002 та ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2002 скасувати, справу №2-19/1586-2002(2-6/3159-2005) направити для розгляду до господарського суду Автономної Республіки Крим на стадії санації.

3.          В іншій частині постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13-23.05.2002 залишити без змін.

Головуючий Л. Катеринчук

Судді                                                                        В. Коваленко

Н. Ткаченко