ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 20/569-3/462

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Рогаль О.К., Климчук В.П.,

відповідачів

- Савенко І.О., Омельчук О.О.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

МПП "Майстер АС"

на постанову

від 14.02.2008 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№20/569-3/462

за позовом

МПП "Майстер АС"

до

1.Житомирської обласної ради;

2.Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради

про

визнання права користування нежилим приміщенням

на підставі договору оренди №70 від 25.10.2000

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 13.12.2007 (суддя Сівакова В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 (судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І., Верховець А.А.), в позові відмовлено у зв’язку з необґрунтованістю позовних вимог.

МПП "Майстер АС" в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що договір оренди від 25.10.2000 №70 не був розірваний та припинений, а тому відповідно до ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є пролонгованим на той же строк і на тих же умовах. Позивач вважає, що всупереч вказівкам, вміщеним в постанові Вищого господарського суду України від 09.10.2007, суд першої інстанції не дослідив питання наявності чи відсутності в період з 25.10.2005р. по 25.11.2005р. заперечень орендодавця (Житомирської обласної ради як нового власника) щодо пролонгації цього договору. Заперечень з боку нового орендодавця щодо продовження дії договору оренди №70 від 25.10.2000 не було, як і не надходило на адресу орендаря заяв та листів відповідачів про припинення зазначеного договору оренди. Скаржник також вказує на те, що суди попередніх інстанцій обгрунтували свої рішення листом Житомирської облдержадміністрації від 01.09.2005 №5-32/4424, визнавши цей лист повідомленням про відмову власника (Житомирської обласної ради) від переукладення договору оренди, хоча облдержадміністрація не брала участі в розгляді даної справи та не є власником чи орендодавцем спірного приміщення, а тому вказаний лист не може бути прийнятий судом як доказ припинення договору оренди №70 від 25.10.2000. Цей лист не містив жодного посилання на договір оренди №70 від 25.10.2000 та носив інформаційний характер щодо прийнятого Житомирською обласною радою рішення "Про приватизацію об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області у 2005 році".

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду м.Києва з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення про відмову в позові, апеляційний господарський суд виходив з того, що ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено місячний термін, протягом якого орендодавець або орендар можуть заявити про припинення або зміну умов договору оренди після закінчення його строку. Таку заяву заінтересована сторона може також подати і до закінчення строку дії договору оренди (п.12 Роз'яснення ВГСУ від 25.05.2000 №02-5/237).

Як вбачається з матеріалів справи, до закінчення терміну дії договору оренди №70 від 25.10.2000 з боку позивача вчинялися дії на продовження договору, натомість з боку першого відповідача – навпаки, на його припинення. Зокрема, позивач листом Житомирської облдержадміністрації від 01.09.2005 №5-32/4424 був повідомлений про відмову першого відповідача щодо переукладення договору оренди з мотивів недоцільності. Небажання першого відповідача щодо переукладення договору оренди спірного приміщення підтверджується неодноразовим розглядом судами спорів між сторонами щодо спірного приміщення.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідно до ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди №70 від 25.10.2000 був пролонгований, а тому в зв'язку з його припиненням не підлягають задоволенню позовні вимоги, що грунтуються на нечинному договорі.

Проте, колегія не може погодитися з висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ст.11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.10.2007, якою попередні судові акти у даній справі були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, доручено останньому при новому розгляді справи з достовірністю встановити наявність чи відсутність в період з 25.10.2005р. по 25.11.2005р. заперечень дійсного орендодавця (Житомирської обласної ради як нового власника) щодо пролонгації цього договору.

Проте, всупереч вимогам ст.11112 Господарського процесуального кодексу України господарським судом м.Києва зазначені питання не з'ясовувалися.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, норма зазначеної статті чітко вказує на необхідність направлення відповідної заяви протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, а в разі недотримання вказаного місячного строку договір оренди слід вважати пролонгованим.

Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при перегляді в касаційному порядку судових рішень у справах, пов'язаних зі звільненням нежилих приміщень, що належать до державної та комунальної власності (постанови ВСУ від 22.03.2005 у справі №1/135-20/51, від 24.05.2005 у справі №36/237, від 27.12.2005 у справі №3/84).

В зв'язку з цим колегія відхиляє посилання апеляційного суду в обгрунтування своїх висновків на можливість подання заінтересованою стороною відповідної заяви також і до закінчення строку дії договору оренди (п.12 Роз'яснення ВГСУ від 25.05.2000 №02-5/237), оскільки ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" чітко встановлює, що заява однієї із сторін про припинення договору оренди подається протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, а не заздалегідь до його закінчення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що договір оренди від 25.10.2000 №70 укладено зі строком дії до 25.10.2005р., а лист Житомирської облдержадміністрації №5-32/4424, яким позивач (орендар) повідомлявся про недоцільність переукладення договору оренди спірного приміщення, направлено орендарю 01.09.2005 року, тобто завчасно - майже за 2 місяці до закінчення терміну дії договору.

Водночас з матеріалів справи не вбачається, судами не встановлено та сторонами не доведено направлення позивачу заяв Житомирської обласної ради, як нового власника (орендодавця), про припинення договору оренди №70.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умовою для припинення договору оренди є направлення відповідної заяви саме орендодавцем (першим відповідачем), а не будь-якою іншою юридичною особою. Житомирська облдержадміністрація не є стороною за договором оренди від 25.10.2000 №70.

За таких обставин інформаційний лист Житомирської облдержадміністрації від 01.09.2005 №5-32/4424, який не містить жодних посилань на договір оренди від 25.10.2000 №70, не є заявою про припинення цього договору в розумінні ч.2 ст.17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, оскільки, по-перше, був надісланий орендарю не орендодавцем, а, по-друге, поза межами встановленого місячного строку.

З цих же підстав не мають значення для справи посилання суду апеляційної інстанції на те, що небажання першого відповідача щодо переукладення договору оренди спірного приміщення підтверджується неодноразовим розглядом судами спорів між сторонами щодо об'єкта оренди, оскільки підставою для відмови в пролонгації договору оренди є відповідна заява сторони за договором, але аж ніяк не обставини розгляду судами спорів стосовно орендованого майна.

Отже, лист №5-32/4424 не породжує юридичних наслідків до спірних правовідносин сторін, а тому не виключається наявність достатніх підстав вважати, що договір оренди від 25.10.2000 №70 є продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Оскільки відповідно до ст.ст.2,3 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди, а з матеріалів справи не вбачається припинення дії договору оренди від 25.10.2000 №70, то суди попередніх інстанцій передчасно дійшли висновку про наявність підстав для відмови в позові про визнання за МПП "Майстер АС" права користування нежилим приміщенням на підставі вказаного договору оренди.

Таким чином, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надано належної правової оцінки доводам позивача з цього приводу та не виконано вказівки, вміщені в постанові Вищого господарського суду України від 09.10.2007, що свідчить про порушення судом вимог ст.764 ЦК України, ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст.11112 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на це, касаційна інстанція вважає за необхідне на підставі ст.11112 Господарського процесуального кодексу України повторно доручити суду першої інстанції при новому розгляді справи з достовірністю встановити наявність чи відсутність пролонгації договору оренди від 25.10.2000 №70 та з врахуванням вищенаведеного вирішити спір відповідно до вимог закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу МПП "Майстер АС" задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва від 13.12.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 у справі №20/569-3/462 скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий, суддя           В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун