ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.07.2008                                                             Справа № 10/5

За первісним позовом Дочірної компанії „Газ України НАК „Нафтогаз України”, м. Київ

до ВАТ по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз”, м. Ужгород

про стягнення 41269723,30грн., в т. ч. 29636653,95грн. боргу за поставлений природний газ, 7765982,69грн. інфляційних, 1402170,97грн. 3% річних, 2464915,69грн. пені

За зустрічним позовом ВАТ по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз”, м.Ужгород (відповідач за первісним позовом)

до ДК „Газ України” НАК „Нафтрогаз України”, м. Київ (позивача за первісним позовом) із зустрічним позовом

про визнання недійсним договору № 06/05-1861 від 19.12.2005р. про постачання природного газу в частині розділу 5 „Порядку проведення розрахунків” (п.5.1) та в частині розділу „Інші умови” (п.9.5).

Суддя І.В.Івашкович

Представники:

від позивача за первісним позовом ( відповідача за зустрічним позовом): Мацегорін А.О., головний юрисконсульт відділу представництва інтересів Компанії в судах управління правового забезпечення, претензійно-правовової роботи юридичного департаменту ДК –Газ України” довіреність № 248/10 від 29.12.07

від відповідача за первісним позовом ( позивача за зустрічним позовом): Шкурко Р.В., заступник голови правління з юридичних питань, довіреність № 07/3336 від 26.12.07

У судовому засіданні 10.07.08 оголошувалась перерва до 11.07.08 16 годин.

СУТЬ СПОРУ:

За первісним позовом:

Дочірня компанія „Газ України НАК „Нафтогаз України”, м. Київ звернулась з позовом до ВАТ по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз”, м. Ужгород, вимоги по якому змінено згідно поданої в порядку ст.22 ГПК України заявою № 31/10-2923 від 31.03.08, та просить стягнути 41269723,30грн., в т. ч. 29636653,95грн. боргу за поставлений природний газ, 7765982,69грн. інфляційних, 1402170,97грн. 3% річних, 2464915,69грн. пені.

Позов мотивовано з посиланням на ті обставини, що відповідач не виконав в повному обсязі взяті на себе за договором № 06/05-1861 від 19.12.05 на постачання природного газу зобов’язання по оплаті природного газу, внаслідок чого за ним за отриманий протягом періоду з січня по грудень 2006р. природний газ виникла заборгованість в розмірі 29636653,95грн. (визначеному з урахуванням заяви № 31/10-2923 від 31.03.08). За порушення передбачених договором строків проведення розрахунків за поставлений природний газ відповідачу на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано із простроченого боргу інфляційні в розмірі 7765982,69грн. (за період з 05.2006р. по 02.2008р.) та 3% річних в розмірі 1402170,97грн. (за період з 21.02.06 пл 26.12.07) (згідно з доданими до заяви № 31/10-2923 від 31.03.08 розрахунками) Окрім того, на підставі умов п. 6.2 договору № 06/05-1861 від 19.12.05, ст.231 п.6 Господарського кодексу України, ст.ст. 258, 549-551 Цивільного кодексу України відповідачу нараховано пеню в розмірі 2464915,69грн. за період з 09.07.07 по 01.01.08 (згідно з доданим до заяви № 31/10-2923 від 31.03.08 розрахунком).

Представник позивача за первісним позовом в процесі судового розгляду позовні вимоги, з урахуванням визначення їх розміру згідно з заявою № 31/10-2923 від 31.03.08, підтримав в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом згідно з поданим письмовим відзивом на позов проти позовних вимог заперечив повністю, посилаючись на ті підстави, що оскільки договором сторін № 06/05-1861 від 19.12.05 передбачено постачання природного газу для потреб населення, то взаємовідносини сторін в частині реалізації природного газу населенню та збору коштів чітко регламентовані державою. Посилаючись, зокрема, на норми постанови КМУ №1800 від 11.12.2000р. „Про порядок забезпечення галузей національної економіки і населення природним газом у 2001р.”; постанови КМУ та НБУ №1785 від 13.11.1998р. „Про вдосконалення розрахунків за спожитий природний газ”, зазначає про нормативно закріплений принцип здійснення розрахунків за природний газ безпосередньо споживачами послуг через систему відкритих в уповноважених банках консолідованих розподільчих рахунків і розподілу коштів, що надійшли на ці рахунки від споживачів, згідно розробленого НАК „Нафтогаз України” та затвердженого НКРЕ алгоритму. Зазначає, що до позовних вимог включено суму 10020027,75грн., яка є виключно сумою „комерційних втрат” газу, щодо яких відсутній як договірний, так і нормативно встановлений порядок відшкодування.

Посилаючись на ці та інші наведені у відзиві підстави заперечень, відповідач за первісним позовом просить у його задоволенні відмовити повністю.

За зустрічним позовом: ВАТ по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз”, м.Ужгород (відповідач за первісним позовом) звернувся до ДК „Газ України” НАК „Нафтрогаз України”, м. Київ (позивача за первісним позовом) із зустрічним позовом про визнання недійсним договору № 06/05-1861 від 19.12.2005р. про постачання природного газу в частині розділу 5 „Порядку проведення розрахунків” (п.5.1) та в частині розділу „Інші умови” (п.9.5).

Вимоги за зустрічним позовом мотивовано з посиланням на підстави, якими фактично обґрунтовано заперечення на первісний позов.

Окрім того, вказано на безпідставне продовження згідно з умовами п.9.5 договору позовної давності стосовно вимог про стягнення пені.

Представником позивача за зустрічним позовом (відповідач за первісним) вимоги за зустрічним позовом підтримано.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) подав відзив на зустрічний позов, згідно з яким вимоги за зустрічним позовом вважає безпідставними. Стверджує, зокрема, що при укладенні договору № 06/05-1861 від 19.12.2005р. було дотримано всіх вимог, встановлених законом. Наголошує, зокрема, що врегульований нормативно порядок зарахування коштів, що надходять від споживачів природного газу на відкриті в уповноважених банках розподільчі рахунки газо збутових та газотранспортних підприємств та їх послідуючого розподілу згідно із затвердженим НКРЕ алгоритмом, не впливає на зміст зобов’язань відповідача по оплаті у визначений договором строк за поставлений природний газ. Алгоритм визначає лише послідовність дій підприємств і банків, що їх обслуговують, при надходженні коштів на розподільчі рахунки підприємств за поставлений природний газ. Зазначає, що умову про продовження позовної давності щодо стягнення пені сторонами визначено у повній відповідності з нормами ст.259 ЦК України.

Представником відповідача за первісним позовом в процесі судового розгляду при підтриманні позицій заперечень проти первісного позову подано одночасно клопотання, у якому наведено обґрунтування підстав для зменшення нарахованої пені.

Представник позивача за первісним позовом заперечив проти зменшення нарахованої відповідачу пені, посилаючись на допущення відповідачем прострочки оплати в межах значного періоду, що негативно позначається на фінансовому становищі підприємства позивача, призводить до понесення додаткових витрат при проведенні розрахунків за закуплений природний газ.

Дослідивши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд за правилами ст.43 Господарського процесуального кодексу України надає правову оцінку доказів, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному з’ясуванню всіх обставин справи в сукупності, та констатує такі висновки.

Спірні правовідносини сторін виникли з підстав укладеного між ними договору № 06/05-1861 від 19.12.2005р. договору на постачання природного газу. Умови вказаного договору сторонами визначено з урахуванням підписаного протоколу узгодження розбіжностей від 24.01.2006р. Предмет договору № 06/05-1861 від 19.12.05 передбачає, що Постачальник (ДК „Газ України”) зобов’язується передати у власність Покупцю (ВАТ „Закарпатгаз”) у 2006р. природний газ з урахуванням обсягів розбалансування газу (відтоків–притоків), а Покупець зобов’язаний прийняти та оплатити газ на умовах договору. Встановлено, що газ, який постачається за даним договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації населенню та включає в себе обсяги розбалансування газу (відтоків-притоків).

На умовах вказаного договору позивач протягом періоду з січня по грудень 2006р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 97763376,80грн., що підтверджено двосторонніми актами передачі-приймання природного газу за кожний місяць спірного періоду.

Відповідно до врегульованого договором порядку проведення розрахунків за поставлений газ (п.5.1 затверджено в редакції згідно з протоколом узгодження розбіжностей від 24.01.06), передбачає, що покупець зобов’язаний провести остаточний розрахунок за фактично спожитий газ на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки, а за можливі обсяги розбалансування газу –до 15 січня 2007р. Із доданого позивачем до позовної заяви розрахунку боргу (в т.ч. з урахуванням заяви № 31/10-2923 від 31.03.08), не спростованого відповідачем, вбачається, що за поставлений протягом спірного періоду природний газ надійшло проплат на загальну суму 68126722,85грн. (остання проплата в розмірі 182988грн. здійснена в березні 2008р.), внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість в загальному розмірі 29636653,95грн. (в т.ч. 10020046,61грн. по обсягам розбалансування природного газу).

При обґрунтуванні заперечень проти первісного позову відповідач за первісним позовом посилався, зокрема, на неврахування в загальному розмірі проплат платежу 51200грн., здійсненого платіжним дорученням №1288 від 28.03.08 (додано в електронному варіанті). Суд вважає, що вказана сума 51200грн. не підлягає зарахуванню в оплату нарахувань спірного періоду, оскільки відповідно до визначеного у платіжному дорученні призначення платежу такий платіж проведено згідно довідки про норматив розподілу коштів за березень 2008р., а отже підлягає зарахуванню в оплату за березень 2008р. (як це фактично зроблено згідно з даними ДК „Газ України”).

Таким чином, позовні вимоги в частині 29636653,95грн. основного боргу суд вважає документально підтвердженими, доведеними та обґрунтованими позивачем відповідно до умов договору та вимог закону, не спростованими відповідачем в установленому порядку.

Відповідно до врегульованих ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України загальних умов виконання зобов’язань, зобов’язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог закону, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Оскільки в даному випадку зобов’язання по оплаті поставленого газу відповідач в обумовлені договором строки не виконав, заборгованість в розмірі 29636653,95грн. підлягає стягненню в судовому порядку. Позов в частині основного боргу підлягає задоволенню.

Оскільки оплата поставленого протягом кожного місяця спірного періоду (з січня по грудень 2006р.) природного газу здійснювалась не в повному обсязі та з порушенням встановлених договором строків розрахунків, позивачем правомірно нараховано на підставі ст.625 Цивільного кодексу України інфляційні в розмірі 7765982,69грн. та 3% річних в розмірі 1402170,97грн. Розрахунок сум вказаних нарахувань (наведено у заяві № 31/10-2923 від 31.03.08) визначено виходячи з розмірів реально існуючої простроченої заборгованості та з правильним врахуванням кінцевих строків оплати за відповідні місяці періоду прострочки, а отже визнано судом обґрунтованим. Вимоги в частині 7765982,69грн. інфляційних та 1402170,97грн. 3% річних підлягають задоволенню.

За допущену прострочку платежів відповідачу на підставі умов п.п. 6.2, 6.3 договору, відповідно до п.6 ст.231 Господарського кодексу України, ст.ст. 258, 549-551 Цивільного кодексу України нараховано пеню в розмірі 2464915,69грн. (згідно з наведеним у заяві № 31/10-2923 від 31.03.08 розрахунком). Вимоги в частині пені суд визнає заявленими з передбачених договором та законом підстав, в обґрунтованому розмірі.

При вирішенні спору в частині пені, беручи до уваги ті фактичні дані, що:

- спірна заборгованість виникла за природний газ, який з підстав спірного договору постачався для потреб населення, а отже стан розрахунків за цей газ значною мірою залежить від рівня оплати за спожитий газ з боку населення (основної категорії споживачів на закріпленій за ВАТ „Закарпатгаз” території);

- окрім того, значною складовою спірної заборгованості є вартість обсягів розбалансування газу (10020046,61грн.), стосовно яких відсутній законодавчо врегульований механізм відшкодування понесених витрат,

суд вбачає підстави для застосування положень п.2 ст.233 Господарського кодексу України, п.3 ст.551 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зменшує розмір нарахованої пені до 100000грн.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги в частині 100000грн. пені. В решті вимог про стягнення пені суд відмовляє.

Виходячи з вищенаведених обґрунтувань, первісний позов підлягає задоволенню частково. Стягується сума 38904807,61грн., в т.ч. 29636653,95грн. основного боргу за поставлений природний газ, 7765982,69грн. інфляційних, 1402170,97грн. 3% річних, 100000грн.

В задоволенні решти вимог за первісним позовом суд відмовляє.

При аналізі і оцінці правомірності вимог за первісним позовом суд відхиляє заперечення відповідача за первісним позовом, мотивовані фактично з посиланням на підстави, на яких ґрунтуються його вимоги за зустрічним позовом про визнання договору № 06/05-1861 від 19.12.05 недійсним в частині розділу 5 „Порядок проведення розрахунків” (п.5.2) та розділу „Інші умови” (п.9.5). Суд вважає безпідставними всі мотиви доводів позивача за зустрічним позовом про недійсність умов договору в частині проведення розрахунків, викладені з посиланням на нормативно врегульований механізм розрахунків за отриманий природний газ безпосередньо самими споживачами газу через систему відкритих в уповноважених банках розподільчих рахунків та розподілу коштів, що надійшли на ці рахунки, згідно розробленого НАК „Нафтогаз України” та затвердженого НКРЕ алгоритму.

Суд констатує, що розроблений в установленому порядку та затверджений НКРЕ алгоритм розподілу коштів визначає послідовність дій підприємств та банків, що їх обслуговують, при надходженні коштів на розподільчі рахунки підприємств за поставлений природний газ.

Розроблений та затверджений алгоритм розподілу коштів жодним чином не впливає на домовленість сторін щодо строків оплати вартості поставленого природного газу не забороняє сторонам встановлювати у договорі строки оплати, не припиняє зобов’язання боржника щодо оплати боргу за укладеним договором, що дає право кредитору заявити вимоги до боржника про примусове стягнення заборгованості, в т.ч. з оплатою штрафних санкцій за порушення строків оплати.

Суд, окрім того, констатує висновок про безпідставність доводів позивача за зустрічним позовом про недійсність умов п.9.5 договору, оскільки такі умови про збільшення позовної давності стосовно стягнення неустойки повністю узгоджуються з нормами ст.259 Цивільного кодексу України.

Таким чином, вимоги за зустрічним позовом суд визнає безпідставними, такими що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні спору по суті (за первісним та за зустрічним позовом) суд за правилами ст.49 ГПК України покладає на відповідача за первісним позовом відшкодування судових витрат позивача за первісним позовом в розмірі 25618грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 49, 60, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Первісний позов задоволити частково.

2.Стягнути з ВАТ по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз” (м. Ужгород, вул.Погорелова,2, І.К. 05448610) на користь ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” (м. Київ, вул.Шолуденка,1,І.К. 313017,61грн. ( в т.ч. 29636653,95грн. основного боргу за поставлений природний газ, 7765982,69грн. інфляційних, 1402170,97грн. 3% річних, 100000грн. ) та 25618грн. відшкодування судових витрат.

Видати наказ.

3.В задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовити.

4.В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя                                                                                  І.В.Івашкович