ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 р.

№ 20/401

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Разводової С.С. (доповідач по справі),

суддів

Дунаєвської Н.Г., Самусенко С.С.,

розглянувши касаційну скаргу ТОВ "ТЕНДЕР-ЛІМІТ"

на

ухвалу господарського суду м. Києва від 11.12.07р.

у справі

№ 20/401

за позовом

ВАТ "Видавництво "Київська правда" корпоративного підприємства ДАК "Укрвидавполіграфія"

до

ТОВ "ТЕНДЕР-ЛІМІТ"

про

стягнення 8400,00 грн.

За участю представників сторін

від позивача не з'явилися,

від відповідача не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 року Відкрите акціонерне товариство “Видавництво “Київська правда" корпоративного підприємства ДАК “Укрвидавполіграфія” звернулося до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕНДЕР-ЛІМІТ” про стягнення завдатку в сумі 8400,00грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.12.2007 року (суддя Палій В.В.) у справі № 20/401 припинено провадження у справі, стягнено з товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕНДЕР-ЛІМІТ” на користь 102 грн. - державного мита, 118 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на підставі п. 1-1 ст. 80, ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду першої інстанції, ТОВ "ТЕНДЕР-ЛІМІТ" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати пункт 2 ухвали господарського суду м. Києва від 11.12.2007 року у справі № 20/401, посилаючись на порушення та невірне застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що Відкрите акціонерне товариство “Видавництво “Київська правда" корпоративного підприємства ДАК “Укрвидавполіграфія” звернулося до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕНДЕР-ЛІМІТ” про стягнення завдатку в сумі 8400,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач брав участь у відкритих торгах на закупівлю послуг з виготовлення бухгалтерських, статистичних бланків, відомостей для централізованого забезпечення органів праці та соціального захисту населення, замовником яких було Міністерство праці та соціальної політики України. Позивачем перераховано на рахунок відповідача завдаток у розмірі 8400,00грн., як оплату витрат, пов’язаних з укладенням договору, які покладаються на переможця торгів. Оскільки переможцем торгів було обрано іншу особу, відповідач зобов’язаний був повернути завдаток протягом 15 робочих днів з моменту укладення договору. Проте, відповідач завдаток не повернув, тому позивач просив суд стягнути з відповідача 8400,00грн. у судовому порядку.

Місцевий господарський суд вказав, що у судовому засіданні 05.12.2007р. позивач надав як доказ виписку з власного рахунку за 24.10.2007р., відповідно до якого з рахунку відповідача на рахунок позивача надійшли кошти у розмірі 8400,00грн. Призначення платежу - повернення коштів за витрати пов’язані з укладенням договору.

11.12.2007р. позивачем і відповідачем надано суду клопотання, в яких сторони просять суд припинити провадження у справі за відсутності предмета спору, оскільки 24.10.2007р. відповідач платіжним дорученням № 630 повернув позивачу кошти у розмірі 8400,00грн.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин місцевий господарський суд підставно припинив провадження у справі у відповідності до вимог ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення державного мита з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Виносячи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що понесені позивачем судові витрати покладаються на відповідача, у зв’язку з тим, що відповідачем кошти у розмірі 8400,00грн. перераховані на рахунок позивача після звернення кредитора з позовом до суду, а саме, позивач звернувся до суду з позовом 16.10.2007р. (відтиск вхідного штампу), а кошти повернуті позивачу - 24.10.2007р. (згідно виписки з рахунку).

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, відповідає нормам матеріального і процесуального права і підстав для її зміни або скасування не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1115, 1117 , 1119 - 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.           Касаційну скаргу ТОВ "ТЕНДЕР-ЛІМІТ" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду м. Києва від 11.12.07р. по справі № 20/401 залишити без змін.

Головуючий, суддя С.С. Разводова

Судді                                                                        Н.Г. Дунаєвська

С.С. Самусенко