ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2008 р.

16:30

Справа № 7/651/07

м.Миколаїв

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва, 54030, м.Миколаїв, вул.Артелерійська, 19

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Український науково-дослідний інститут технології суднобудування”, 54030, м.Миколаїв, вул.Артелерійська, 19

Про: стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3158,42 грн.

Суддя Семенчук Н.О.

Секретар судового засідання Дзюба Ю.Ф.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Галинтовська О.О., дов. № 17888/07 від 24.11.2006 р.

Від відповідача: Кузовлєва С.М., дов. № 2 від 03.01.2007 р.

Порхнун Л.Т. –гол. Правління

СУТЬ СПОРУ: Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва звернулось до господарського суду з позовними вимогами (зменшення позовних вимог від 20.02.2008 року) про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Український науково-дослідний інститут технології суднобудування” заборгованості в сумі 3153,98 грн.

Відповідач позовні вимоги визнає частково в розмірі 2227,23 грн. та зазначає, що Постанова КМУ «Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи»№ 372 від 24 березня 2004 року не містить жодного пункту, в якому був би передбачений механізм та порядок фінансування за рахунок підприємств державних пенсій по втраті годувальника членам сім’ї наукового працівника. Також зазначає, що посилання позивача на те, що право на стягнення з підприємств різниці пенсій по втраті годувальника передбачено ч. 22 ст. 24 ”Про наукову та науково-технічну діяльність” є безпідставним, так як вказаною нормою передбачено право на одержання пенсій по втраті годувальника членами сім’ї наукового працівника в розмірі 80, 60 чи 40 відсотків заробітку наукового працівника. Вказує, що позивачем неправильно, в порушення вимог ст. 24 ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність», обраховується частка фінансування нашого підприємства по пенсіонерах Кудрець В.С. та Вольського Є.В. Не погоджується з вимогами позивача про стягнення відшкодування сум по пенсіонерам Мельник С.С., Плотніков Т.І., Мільто О.О., Боса Т.І., Ткаченко, Лєбєдєва В.Г., Снєгур А.М., Доброшинська, Нечипоренко, на які позивач взагалі не має права, в зв’язку з тим, що вони напрацювали весь (максимальний) науковий стаж, який згідно зі ст. 24 ЗУ „Про наукову і науково-технічну діяльність” зараховується до спеціального стажу, що дає право на наукову пенсію, до періоду роботи на підприємстві відповідача.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд –

встановив:

Відповідач як юридична особа зареєстрований Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 30.08.1999 року, що підтверджується витягом із ЄДРПОУ № 19/10-644/3 від 10.10.2007 року, та зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі Миколаївської області як платник збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

На підставі відомостей УПФУ в Ленінському, Заводському, Центральному, Новоодеському та Миколаївському районах позивачем разом з супровідними листами направлені повідомлення про суму витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою наукової пенсії та пенсії обчисленою відповідно до інших законодавчих актів (а.с.8-67) за 2007 рік.

Позивач вказує, що відповідач суму заборгованості не сплатив та в зв’язку з невиконанням останнім обов'язку по сплаті частки коштів на фінансування різниці наукової пенсії позивач звернувся до суду за примусовим стягненням заборгованості.

Згідно розрахунку позовних вимог сума заборгованості складає 3153,98 грн.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 3 ч. 9 ст. 24 Закону України № 1977-XII, - різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується, - для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом, тобто порядок такого фінансування визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 “Порядку фінансування різниці між сумою пенсій, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Закону України № 1977-XII, та сумою пенсій, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи” (Далі - Порядок) затвердженого Постановою КМУ № 372 від 24 березня 2004 року, визначено, що цей Порядок визначає механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Пунктами 2, 3 Порядку встановлено, що за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів. Фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III-IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 24 Закону України № 1977-XII, - пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років. За кожний повний рік роботи понад стаж наукової роботи, визначений частиною другою цієї статті, пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не може бути більше 90 відсотків середньомісячної заробітної плати. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата наукового працівника за основним місцем роботи за будь-які 60 календарних місяців наукового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв та за весь період наукового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Пенсіонери Мельник С.С., Плотніков Т.І., Мільто О.О., Доброшинська Л.М., Нечипоренко В.Т., напрацювали весь (максимальний) науковий стаж, який згідно зі ст. 24 Закону України № 1977-XII зараховується до спеціального стажу, що дає право на наукову пенсію, до періоду роботи на підприємстві відповідача, що не заперечується позивачем в судовому засіданні.

Таким чином, позивачем безпідставно визначено суму по відшкодуванню відповідачем пенсій по пенсіонерам: Мельник С.С., Плотніков Т.І., Мільто О.О., Доброшинська Л.М., Нечипоренко В.Т. в розмірі 599,75 грн., оскільки незалежно від того, скільки років після виходу на наукову пенсію пропрацює пенсіонер, для призначення наукової пенсії враховується науковий стаж не більше 30 років (для чоловіків) та 25 років (для жінок), які вони напрацювали до моменту виходу на пенсію. Частка підприємства по відшкодуванню пенсії повинна вираховуватись від наукового стажу, який дає право на наукову пенсію, а не від наукового стажу, який дає право на перерахунок пенсії у більшому розмірі.

Позивачем невірно визначена частка підприємства відповідача у фінансуванні різниці наукової пенсії по пенсіонерам Кудрець В.С. та Вольського Є.В., оскільки при загальному науковому стажі Кудрець В.С. - 30 років, 07 місяців, 09 днів, до загального наукового стажу у межах 30 років, стаж на підприємстві відповідача склав 5 місяців, 15 днів, внаслідок чого частка підприємства складає 1,51 %, а не 3,54 %, та відповідно частка яка підлягає відшкодуванню підприємством становить 46,57 грн., а не 109,18 грн. Так при загальному науковому стажі Вольського Є.В. - 30 років, 08 місяців, 17 днів, до загального наукового стажу у межах 30 років, стаж на підприємстві відповідача склав 5 місяців, 15 днів, внаслідок чого частка підприємства складає 1,51 %, а не 3,8 %, та відповідно частка яка підлягає відшкодуванню підприємством становить 41,52 грн., а не 104,50 грн.

У відповідності до п. 22 ст. 24 Закону України № 1977-XII, - пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого наукового (науково-педагогічного) працівника (годувальника), які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі: 80 відсотків пенсії наукового (науково-педагогічного) працівника - на трьох і більше непрацездатних членів сім'ї; 60 відсотків - на двох непрацездатних членів сім'ї; 40 відсотків - на одного непрацездатного члена сім'ї.

Як вбачається з Постанови, вона не містить жодного пункту, в якому був би передбачений механізм та порядок фінансування за рахунок підприємств державних пенсій по втраті годувальника членам сім’ї наукового працівника. Додаток до вказаної постанови (зразок повідомлення), не передбачає відповідних граф, які б дозволяли вирахувати різницю пенсій по втраті годувальника, яка повинна фінансуватися за рахунок підприємств.

Посилання позивача на те, що право на стягнення з підприємства різниці пенсій по втраті годувальника передбачено ч. 22 ст. 24 Закону України № 1977-XII є безпідставним, так як вказаною нормою передбачено право саме на одержання пенсій по втраті годувальника членами сім’ї наукового працівника в розмірі 80, 60 чи 40 відсотків заробітку наукового працівника.

Разом з тим, ч. 22 ст. 24 Закону України № 1977-XII та жодна інша норма закону, чи підзаконного акту не зобов’язує підприємства фінансувати виплату пенсій по втраті годувальника за рахунок підприємств.

Отже вимоги позивача щодо стягнення з відповідача невідшкодної частини пенсій по втраті годувальника в сумі 201,71 грн., по пенсіонерам Головня Т.Н., Ткаченко А.В., Лєбєдєва В.Г., Снєгур А.М., Євсєєвої А.Г. та Боса Т.І. задоволенню не підлягають оскільки п. 22 ст. 24 Закону України № 1977-XII передбачає право на одержання пенсій по втраті годувальника членами сім’ї наукового працівника в розмірі 80, 60 чи 40 відсотків заробітку наукового працівника, та не визначає обов’язок платника збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування здійснювати відшкодування частини пенсій по втраті годувальника.

За таких обставин зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 2226,93 грн. (3153,98 грн. –201,71 грн. –599,75 грн. –62,61 грн. –62,98 грн.), в іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 94, 98, 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Український науково-дослідний інститут технології суднобудування” (54030, м.Миколаїв, вул. Артелерійська, 19, р/р 4202 в МОД “Райфайзен Банк Аваль” м.Миколаєва, МФО 326182, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва (54030, м.Миколаїв, вул.Артелерійська, 19, р/р 17 в ОПЕРВ ОУ Ощадбанку України, МФО 326461, ) заборгованість в сумі 2226,93 грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук