ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № .

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ремонтно-механічне підприємство “Таїр”, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про встановлення на місцевості меж земельної ділянки

С у д д я Зюбанова Н.М.

П р е д с т а в н и к и:

від позивача –Тур Ж.А., дов. від 05.03.08 б/н; Ізотов І.І., директор;

від відповідача –Смолій Д.С., дов. від 08.01.08 № 78;

від Головного управління земельних ресурсів Луганської області –Чічва Л.В., дов. від 19.06.08 № 4-8-30/1909;

в с т а н о в и в:

Суть спору: про встановлення на місцевості меж земельної ділянки.

На підставі ст. 77 ГПК України у засіданні суду 19.06.08 було оголошено перерву до 20.06.08, 12-00.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує з посиланням на те, що земельна ділянка по вул. Механізаторів, 2 знаходиться в сумісному користуванні декількох співвласників будівель та споруд, тому відповідач вважає, що всі нові власники повинні оформити правовстановлюючі документи на земельні ділянки.

У засіданні суду позивачем подано додаткове нормативне обґрунтування позовних вимог, за змістом якого він стверджує про фактичне встановлення на місцевості меж земельної ділянки, яке відбулось 04.02.03 та про що складено відповідний акт.

Згідно пояснень Сєвєродонецького управління земельних ресурсів за листом від 21.05.08 № 1362 встановити межі земельної ділянки в натурі неможливо.

Дослідивши обставини справи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

Так, між Сєвєродонецькою міською радою /відповідачем/ та Товариством з обмеженою відповідальністю ремонтно-механічним підприємством "Таір" /позивачем/ було укладено договір оренди земельної ділянки від 02.04.03 № 523, за умовами якого позивач набув право оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Механізаторів, 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він добросовісно виконує усі свої зобов'язання по договору, у тому числі своєчасно та у повному обсязі сплачує орендні платежі і використовує земельну ділянку за цільовим призначенням. Разом із цим, за умовами розділу 3.1 вказаного договору оренди земельної ділянки передбачені зобов'язання орендодавця : встановити на місцевості межі наданої земельної ділянки, за рахунок коштів "Орендаря"; не втручатися у господарську діяльність "Орендаря" і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов цього договору. На підставі даних умов договору ТОВ РМП "Таїр" звернулося до Сєвєродонецької міської ради із претензією за листом від 05.12.07 про встановлення межі наданої земельної ділянки, оскільки через невизначеність меж виникають спірні питання із користувачами сусідніх земельних ділянок, які здійснюють перешкоди у користуванні земельною ділянкою, призупинені роботи, пов'язані з облаштуванням під'їзних шляхів до належних позивачу приміщень.

Додаткову угоду від 31.03.08 № 3 до договору від 02.04.03 № 523 /арк. справи 51/ суд не приймає до уваги, виходячи з положень ст. 220 ЦК України, оскільки сторонами не дотримано вимоги щодо нотаріального посвідчення даної угоди у відповідності до ст. 654 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Оцінивши обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, правове регулювання правовідносин сторін здійснюється Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.09 № 161-ХІV.

Зокрема, п. 2 ст. 16 вказаного Закону (в редакції на момент укладення договору) було передбачено, що у разі надання земельної ділянки в оренду в порядку відведення договір оренди підписується після перенесення її меж у натуру (на місцевість).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно пояснень позивача за листом від 17.04.08 на виконання даної норми 10.09.02 він замовив у ДП "Сєвєродонецький міський центр державного земельного кадастру" проект відведення земельної ділянки (який є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки № 52 від 02.04.03 р.) Відповідно до змісту цього проекту до його складу входять План відведення земельної ділянки та Акт встановлення та переносу в натурі (на місцевість) зовнішніх меж земельної ділянки. Після цього між сторонами у справі було укладено договір оренди земельної ділянки, розділом 3.1 якого передбачено зобов"язання відповідача встановити на місцевості межі наданої земельної ділянки, за рахунок коштів орендаря.

Позивач стверджує, що до укладання договору межі земельної ділянки було встановлено та перенесено в натурі на місцевість.

Однак вказані твердження спростовуються матеріалами справи, оскільки зміст акту встановлення меж та переносу в натурі /на місцевість/ зовнішніх меж земельної ділянки /арк. справи 19, на звороті/ не відповідає назві документу. В акті зазначено, що у ньому узгоджено розрахунок площі земельної ділянки у розмірі 0,1581 га під 36/100 часток будівлі виробничого приміщення. Також у документі йдеться про цільове призначення ділянки та термін її використання, інші відомості відсутні, так само, як і будь-які додатки, схеми до акту тощо.

Тому суд робить висновок, що при укладанні сторонами у справі договору оренди земельної ділянки її межі не були визначені на місцевості, що також підтверджується даними проекту відведення земельної ділянки у розділі "експлуатація земельних угідь" /арк. справи 14/ зроблено примітку, що площа 0,1581 не зазначена на плані, а межі вбудованої частини приміщення не встановлюються на місцевості.

Щодо встановлення таких меж на даний час, то у судовому засіданні неодноразово приймали участь представники відповідних управлінь земельних ресурсів.

Так, у відповідності до пояснень представника Головного управління земельних ресурсів в Луганській області для проведення передбачених законодавством робіт у відповідності до ст. 198 ЗК України, яка регулює комплекс робіт по кадастрових зйомках, необхідно закріплення теодолітом /геодезичним інструментом/ кутових точок та їх закоординування. Однак за матеріалами справи це неможливо, оскільки приміщення позивача має кутову конфігурацію та знаходиться всередині споруди, тому прокласти хід, закоординувати зворотні точки та провести цей комплекс робіт неможливо.

За листом від 04.06.08 позивачем подане клопотання про виклик у судове засідання представника Луганської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", яке обґрунтоване тим, що, за твердженням позивача, до відповідного Державного реєстру прав внесено кадастровий план щодо спірної земельної ділянки, яка належить позивачу та має номер :04:002:0023.

У відповіді за листом № 160-р на ухвалу суду від 19.06.08, якою було задоволено клопотання позивача, вказана установа повідомила, що в базі даних автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру інформація відносно земельної ділянки позивача відсутня.

Суд не погоджується з доводами позивача про встановлення меж земельної ділянки за наданою схемою /арк.. справи 50/, оскільки таке встановлення має бути проведено чітко у спосіб, визначений законодавством та виконано відповідною державною установою, компетентний представник якої надав пояснення щодо неможливості виконання таких робіт.

За вказаних обставин у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати покладаються на позивача на підставі ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 77, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити. Судові витрати віднести на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –25.06.08.

Суддя                                                                      Н.М.Зюбанова