ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 р.

№ 18/534пд

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Новотехніка" на рішення господарського суду Луганської області від 23.11.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 07.02.2008 р. в справі № 18/534пд господарського суду Луганської області за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Новотехніка" до відкритого акціонерного товариства "Укрхіменерго" про визнання договору оренди дійсним та приведення договору оренди у відповідність з існуючими даними

за участю представників сторін:

від позивача: Вороніна І.В., Писаревського В.А.,

від відповідача: не з’явилися, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 23.11.2007 р. (суддя Корнієнко В.В.) в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Новотехніка" до відкритого акціонерного товариства "Укрхіменерго" відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 07.02.2008 р. (судді: Єжова С.С. –головуючий, Бойченко К.І., Журавльова Л.І.) рішення господарського суду Луганської області від 23.11.2007 р. залишено без змін.

Судові акти мотивовані тим, що частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України не

передбачено таких способів захисту цивільних прав як визнання договору дійсним та приведення договору у відповідність з існуючими даними.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 23.11.2007 р. та постановою Луганського апеляційного господарського суду від 07.02.2008 р., позивач –товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма-Новотехніка" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові акти; визнати договір оренди № 15-95/04 від 20.04.2004 р. дійсним; затвердити зміни до вказаного договору оренди у відповідності з існуючими даними.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні судових актів неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Вислухавши представників позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма-Новотехніка” звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою про визнання договору № 15-95/04 оренди з правом подальшого придбання у власність, укладеного 20.04.2004 р. з відкритим акціонерним товариством “Укрхіменерго” дійсним та про приведення рішенням суду вказаного договору оренди у відповідність з існуючими даними.

Правовідносини сторін у даній справі регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає право кожної особи звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав.

Згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

При цьому, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (частина 1 статті 209 Цивільного кодексу України).

Статтею 179 Господарського кодексу України визначені загальні умови укладення договорів, що породжують господарські зобов’язання та

частиною 7 цієї статті визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням

особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Предметом розгляду даної справи є господарський договір. Згідно умов договору, відповідач передав в платне строкове користування промислове двоповерхове приміщення строком на 5 років.

Відповідно до частини 6 статті 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 2 статті 793 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату підписання договору) визначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір оренди № 15-95/04 від 20.04.2004 р. укладений сторонами строком на 5 років. Згідно частини 2 статті 793 Цивільного кодексу України, договір підлягав обов’язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення, такий договір є нікчемним.

Частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України передбачена можливість суду визнати такий договір дійсним за умови, що сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Судами встановлено, що позивачем не надано доказів про вжиття ним заходів для нотаріального посвідчення даного договору і ухилення відповідача від його нотаріального посвідчення.

Враховуючи викладене, суди обох інстанцій дійшли правильного висновку щодо нікчемності даного договору відповідно до приписів частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України.

Посилання скаржника на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору є безпідставними, оскільки судами встановлено, що позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача про нотаріальне посвідчення договору.

Інші доводи касаційної скарги про порушення при прийнятті оскаржуваних рішень норм матеріального та процесуального права також свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Луганської області від 23.11.2007 р. та постанова Луганського апеляційного господарського суду від 07.02.2008 р. прийнятті з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, і підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Новотехніка" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 23.11.2007 р. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 07.02.2008 р. в справі № 18/534пд залишити без змін.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

Н. Мележик

О. Подоляк