ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2008

Справа №2-1/1564-2008

за позовом Республіканського комітету з охорони культурної спадщини АР Крим, (95011, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гоголя, 14),

до відповідачів:

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Иссо», (97420, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Чапаєва, 47),

2.          Міністерства оборони України, (01000, м. Київ, пр-т. Повітрянофлотський, 6),

3.          Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів», (01002, м. Київ-002, вул. М. Раскової, 15, 3 поверх),

4.          Головного експлуатаційного управління Збройних сил України, (03049, м. Київ, вул. Крупської, 13а),

про визнання недійсним договору,

Суддя Л. О. Ковтун

п р е д с т а в н и к и :

від позивача Лутьєв В.Г. – представник, дов.№189 від 08.02.2008р.,

від відповідачів:

1.          Мікліна М.І. – представник, дов.№24/02-02 від 25.02.2008р., Терещенко Є.О. – представник, дов.№11/02 від 11.01.2008р.

2.          інші представники відповідачів не з’явились,

Суть спору: Республіканський комітет з охорони культурної спадщини АР Крим звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22.03.2005р., укладений на Першій Євпаторійській товарній біржі між ДАК «Національна мережа аукціонних центрів» та ТОВ «Иссо» з купівлі-продажу майна: будівля №1 – дитячий садочок, №3 кухня – пральня, №12 склад колишнього військового містечка №77, розташованих по проспекту Леніна, 7 в м. Євпаторія та розірвати його.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини», яким запроваджено заборону на приватизацію пам’яток культурної спадщини на період до затвердження Верховною Радою України переліку культурної спадщини, які не підлягають приватизації. В той час як спірний об’єкт по проспекту Леніна, 7 в м. Євпаторія віднесено до пам’яток культурної спадщини (Дача начала ХХ століття) 24.02.2005р. проведений аукціон по продажу зазначеного майна. Крім того, позивач зазначає, що Міністерством оборони України, в оперативному управлінні якого, знаходилось спірне майно, порушені вимоги статей 18,19,20 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Ухвалою господарського суду АР Крим від 11.02.2008р. вжиті заходи забезпечення позову, накладено арешт на спірне майно: будівля №1 – дитячий садочок, №3 кухня – пральня, №12 склад колишнього військового містечка №77, розташованих по проспекту Леніна, 7 в м. Євпаторія.

Відповідач (Міністерство оборони України) позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що спірне майно включене до додаткового переліку майна, що може бути відчужене. Вказаний перелік об’єктів затверджений Кабінетом міністрів України та погоджений Міністерством економіки України та Мінфіном. Водночас, відповідач зазначає, що Севастопольським апеляційним господарським судом постановою від 06.02.2008р. скасовано рішення господарського суду АР Крим від 08.11.2007р. у справі №2-29/8142-2007 за позовом Республіканського комітету з охорони культурної спадщини АР Крим до відповідачів по дійсній справі про визнання неправомірним проведеного аукціону та недійсними результатів аукціону, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Комітету відмовлено.

Відповідач (ТОВ «Иссо») у відзиві на позовну заяву зазначив, що спірний об’єкт нерухомості має статус військового майна, порядок відчуження та реалізації, якого передбачений спеціальними законами, зокрема Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних сил України та не підпадає під дію Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини». До тог ж, за результатами проведеного аукціону, переможцем визначено ТОВ «Иссо», із яким укладений договір купівлі-продажу військового нерухомого майна, що повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Інші відповідачі своєї думки щодо заявленого позову не висловили, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили. Про день розгляду справи повідомлялись належним чином – рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22.03.2005р. Зазначену заяву прийнято судом до розгляду.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані докази, суд

В С Т А Н О В И В :

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №489-р від 26.10.2006р. уповноважено ДАК «Національна мережа аукціонних центрів» здійснювати реалізацію на внутрішньому ринку майна Збройних Сил, яке є придатним для подальшого використання, але не може бути застосоване у повсякденній діяльності військ, надлишкового мана, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна (крім військової зброї та боєприпасів до неї, вибухових речовин).

На підставі зазначеного розпорядження, 30.12.2004 року між Державною акціонерною компанією «Національна мережа аукціонних центрів» та Міністерством оборони України укладений договір комісії про порядок відчуження та реалізації нерухомого військового майна №258/18.

Відповідно до п.1.1. даного договору, міністерство доручає компанії, а компанія бере на себе зобов’язання за комісійну плату укласти на умовах, що не суперечать цьому договору, та виконати від свого імені, в інтересах міністерства та за рахунок останнього, договір з покупцем на реалізацію військового нерухомого майна: будівлі №1 (дитячий садок), загальною площею 425,5кв.м., будівлі №3 (кухня-пральня), загальною площею 96,0кв.м., будівля №12 (склад), загальною площею 37,2кв.м., військового містечка №77, яке розташоване за адресою: АР Крим, м. Євпаторія, вул. Леніна, 7.

Пункт 9.1 договору комісії №258/18 від 30.12.2004р. передбачає, що у разі участі в процесі відчуження двох або більше потенційних покупців, відчуження майна провадиться на конкурсних засадах, шляхом проведення аукціону.

Згідно протоколу №1 проведення аукціону з продажу військового нерухомого майна: будівлі №1 (дитячий садок), №3 (кухня –пральня), №12 (склад) військового містечка №77 розташованого по проспекту Леніна, 7 в м. Євпаторія, що відбувся 24.02.2005р., переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Иссо», у зв’язку із запропонуванням найвищої ціни продажу в розмірі 189575,00грн.

За результатами проведеного аукціону, 22.03.2005 року між Державної акціонерною компанією «Національна мережа аукціонних центрів» (уповноважена організація), що діє від імені Міністерства оборони України та ТОВ «Иссо» (покупець) укладений договір купівлі – продажу, (далі договір) та того ж дня зареєстрований реєстратором на Першій Євпаторійській товарній біржі.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору продавець продає, а покупець купує будівлі: у літ. №1 - дитячий садочок, загальною площею 425,5кв.м., у підвалі прим. 1-4; на І поверсі прим. 1-11; І – дробинів проліт; на ІІ поверсі прим. 1-10;ІІ – дробинів проліт; у літ. №12 – склад, загальною площею 37.2кв.м., прим. 1,2 у літ. №3 –кухня, загальною площею 96,0кв.м. – прим. 1-4; пральня – прим. 1-7, які розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія, пр. Леніна, буд. 7.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що нерухомість належить Міністерству оборони України в особі КЕЧ Євпаторійського району на праві державної власності на підставі рішення Євпаторійського міського суду, справа №2-3505 2000р. від 14.09.2000року, записаний в реєстрову книгу №5 під реєстровим №852 від 26.03.2001року.

В розділі 3 договору купівлі-продажу від 22.03.2005р. встановлені гарантії продавця, зокрема продавець гарантує, що нерухомість не входить до переліку об’єктів, які не підлягають відчуженню, не є проданим, заставленим, тощо. Здебільшого, продавець відповідно до статті 229 ЦК України несе відповідальність за приховування відомостей про права третіх осіб щодо нерухомості та гарантує, що публічно встановлених обмежень у використанні нерухомості не встановлено.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору оренди №179/1997/ГолКЕУ від 01.10.1997р., укладеного між Головним КЕЧ Збройних сил України і приватним підприємцем Лутьєвим В.Г. спірна нерухомість знаходиться в оренді до 03.10.2012року.

Жодного згадування про знаходження спірного майна в довгостроковій оренді оспорюваний договір купівлі-продажу не містить.

У пункті 7.2 договору передбачено, що право власності на нерухомість переходить до покупця з моменту повного розрахунку за цим договором та державній реєстрації у Євпаторійському міжміському бюро реєстрації та технічної інвентаризації і права власності на об’єкти нерухомого майна.

Відповідно до реєстраційного напису Першої Євпаторійської товарної біржі від 22.03.2005р., договір зареєстрований реєстратором на біржі, Євпаторійською міською радою народних депутатів АР Крим та підписаний сторонами у присутності реєстратора.

Також, реєстраційний напис містить відомості про те, що відповідно до статті 650 Цивільного Кодексу України та статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та згідно статті 19 вказаного Закону договір купівлі – продажу зареєстрований на біржі є правовстановлюючим документом і підлягає реєстрації державним реєстратором прав на нерухоме майно.

Проте, суд зауважує, що статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» встановлено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме, якщо вона являє собою купівлю – продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Тобто, слід зробити висновок, що не підлягають нотаріальному посвідченню угоди, зареєстровані на біржі, які стосуються купівлі – продажу, поставки та обміну товарів, у той час як статтею 657 Цивільного кодексу України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до витягу Євпаторійського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7060781 від 20.04.2005р. підставою виникнення права власності за ТОВ «Иссо» на нерухоме майно по проспекту Леніна, 7 в м. Євпаторія став договір купівлі-продажу від 22.03.2005р., зареєстрований на Першій Євпаторійській товарній біржі.

Суд не погоджується з даним висновком, позаяк реєстраційний напис від 22.03.2005р. не є у розумінні діючого законодавства належним доказом нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке є власністю держави.

Отже, суд констатує порушення відповідачами вимог діючого законодавства в частині нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 22.03.2005р., що є однією з підстав для визнання його недійсним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Листом від 20.10.2006 року відповідач (ТОВ «Иссо») повідомив Комітет по охороні культурної спадщини Ради міністрів АР Крим щодо придбання у Міністерства оборони України об’єкту нерухомості в м. Євпаторії. Також, у листі зазначалось, що у зв’язку з відсутністю інформації про необхідність отримання дозволу на покупку даного об’єкту в Комітеті по охороні культурної спадщини такий дозвіл на момент укладення договору купівлі–продажу був відсутній що й стало підставою для звернення до Комітету із заявою про видачу такого дозволу для укладення охоронного договору та реконструкції даного об’єкту.

В своїй відповіді від 28.11.2006р. Республіканський комітет по охороні культурної спадщини повідомив, що об’єкт нерухомості в м. Євпаторії за адресою проспект Леніна, 7 є пам’ятником архітектури місцевого значення (Дача, початок ХХ століття, поставлений на облік Рішенням Кримського облвиконкому від 20.02.1990 року №48). Крім того позивач зауважив, що питання пов’язані з приватизацією пам’ятників можуть бути розглянуті органом охорони культурної спадщини тільки після зняття мораторію, який введений Законом України «Про тимчасову заборону приватизації пам’ятників культурної спадщини» від 01.02.2005 року, яким приватизація пам’ятників заборонена до затвердження переліку пам’ятників, які не підлягають приватизації.

Рішенням Виконавчого комітету Кримської обласної ради народних депутатів №48 від 20.02.1990року, взяті під державну охорону пам’ятники історії, культури та архітектури, збудовані та виявлені в 1987-1989р.р.

Відповідно до архівної виписки із додатку №3 до рішення №48 від 20.02.1990р. у список пам’ятників архітектури обласного значення по Кримській області, що виявлені в 1986-1989р. увійшов спірний об’єкт - Дача (дитячий садочок), початок ХХ століття.

23.02.2005р. набрав чинність Закон України «Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини» від 01.02.2005р. №2391-IV, яким запроваджено заборону на приватизацію пам’яток культурної спадщини на період до затвердження Верховною Радою України переліку пам’яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Не зважаючи на законодавчо встановлену заборону щодо відчуження пам’яток культурної спадщини, Міністерством оборони України як центральним органом управління Збройних Сил України, відповідно до статті 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» здійснено відчуження спірного військового майна.

Дійсно, відповідно статті 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, утому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону, відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання.

Проте, пунктом 4 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про охорону культурної спадщини» зазначено, що об’єкти, включені до списків (переліків) пам’яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до закону Української РСР «Про охорону і використання пам’яток історії та культури» до вирішення питання про їх включення (невключення) до реєстру вважаються пам’ятниками відповідно національного чи місцевого значення».

Зазначені списки, до яких входить й спірний об’єкт, розташований по проспекту Леніна, 7 в м. Євпаторія, оглянуті в судовому засіданні та залучені судом до матеріалів справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний об’єкт нерухомості в м. Євпаторії по проспекту Леніна, 7 є пам’ятником архітектури місцевого значення (Дача, початок ХХ століття), що поставлений на облік Рішенням Кримського облвиконкому від 20.02.1990 року №48 та до затвердження Верховною Радою України переліку пам’яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації, знаходиться під державною охороною. Зазначеним спростовуються доводи відповідачів, щодо статусу спірних об’єктів як військового майна та нерозповсюдження на них дії закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини».

Крім того, судом приймаються до уваги доводи позивача щодо невиконання відповідачем приписів частини 1 статті 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини», (в редакції на момент вчинення правочину), якими передбачено, що об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

На момент укладення спірного договору купівлі-продажу у відповідача таке погодження було відсутнє.

Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Аналіз змісту наведеної норми, дозволяє суду зробити висновок, що правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину. До таких умов відноситься, зокрема законність змісту правочину.

Статтею 215 ЦК України встановлені підстави недійсності правочину.

Під недійсним правочином законодавець розуміє дії фізичних чи юридичних осіб, які хоч і спрямовані на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов’язків, але не створюють цих наслідків, внаслідок невідповідності вчинених дій вимогам закону.

Таким чином, враховуючи сукупність порушень відповідачами вимог діючого законодавства (відсутність нотаріального посвідчення договору, дозволу Комітету по охороні культурної спадщини на покупку даного об’єкту, відчуження спірного майна незважаючи на пряму заборону на це Законом), як наслідок тягне визнання недійсним такого правочину, та є підставою для задоволення позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати з оплати державного мита в розмірі 85,00грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, судом покладаються на відповідачів (ТОВ «Иссо» та Міністерство оборони України) згідно ст. 49 ГПК України.

Вступна та резолютивна частини оголошені в судовому засіданні 13 травня 2008 року.

Рішення оформлене відповідно до ст.84 ГПК України і підписане 19 травня 2008 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу від 22.03.2005р., укладений на Першій Євпаторійській товарній біржі між ДАК «Національна мережа аукціонних центрів» та ТОВ «Иссо» з купівлі-продажу майна: будівля №1 – дитячий садочок, №3 кухня – пральня, №12 склад колишнього військового містечка №77, розташованих по проспекту Леніна, 7 в м. Євпаторія недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Иссо», (адреса: 97420, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Чапаєва, 47, банківські реквізити: рахунок 4402 в АКИБ «Укрсиббанк», м. Харків, МФО 351005, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 25153041) на користь Республіканського комітету з охорони культурної спадщини АР Крим, (95011, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гоголя, 14, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 33713469) державне мито в розмірі 42,50грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59,00грн.

Стягнути з Міністерства оборони України, (адреса: 01000, м. Київ, пр-т. Повітрянофлотський, 6) на користь Республіканського комітету з охорони культурної спадщини АР Крим, (95011, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гоголя, 14, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 33713469) державне мито в розмірі 42,50грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 59,00грн.

Скасувати заходи із забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду АР Крим від 11.02.2008р. у справі №2-1/1564-2008 у порядку ст. 66,67 Господарського процесуального кодексу України шляхом накладення арешту на об’єкти нерухомості: будівля №1 – дитячий садочок, №3 кухня – пральня, №12 склад колишнього військового містечка №77, розташованих по проспекту Леніна, 7 в м. Євпаторія.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.