ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2008 р. Справа № 03/82-53

за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області, м. Луцьк

до відповідача Скобелківської сільської ради, с. Скобелка Горохівського району

про стягнення 1420 грн. 88 коп. шкоди

Суддя Сініцина Л. М.

Представники:

від позивача: Дубко Р.В. –представник, дов. в справі

від відповідача: Гончарук С.А. –голова

Якимчук О.М. –зав. сектора по боротьбі із зверненнями громадян

та юридичних осіб, дов. в справі

Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від представників сторін не надходило.

Суть спору: Державна екологічна інспекція у Волинській області просить суд стягнути з Скобелківської сільської ради 1 420 грн. 88 коп. шкоди, яка заподіяна державі порушенням природоохоронного законодавства - засмічення земельної ділянки.

Відповідач письмових пояснень суду не подав. В судовому засіданні представники відповідача позов заперечили.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві; представники відповідача позов заперечили, пояснили, що грошей на ліквідацію сміттєзвалища у них немає і що цим питанням повинна займатись райдержадміністрація.

Із досліджених матеріалів справи, пояснень представників сторін, господарський суд—

В С Т А Н О В И В:

Державною екологічною інспекцією у Волинській області проведена перевірка щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища на території Скобелківської сільської ради.

Актами перевірки дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища від 14.03.2008р. та від 04.04.2008р. встановлено, що несанкціоноване сміттєзвалище розташоване неподалік автодороги Луцьк-Львів біля лісового масиву не ліквідовано; не розроблено та не затверджено у встановленому порядку схеми санітарної очистки населених пунктів сільської ради від побутових відходів; не організовано вивезення побутових відходів від населення; не ведеться облік відходів (а.с.8,10).

Відповідно до пунктів з, и статті 21 Закону України «Про відходи»від 05.03.1998р. №187/98-ВР з подальшими змінами та доповненнями, органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території, ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів.

Статтею 33 Закону України «Про відходи»передбачено, що забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, у інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Особливості застосування цивільної відповідальності за порушення природоохоронного законодавства визначено у статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", а саме - шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

У роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001року №02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" зазначено:

відповідно до статті 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відсутність таких такс або методик не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди. У такому випадку шкода компенсується за фактичними витратами на відновлення порушеного стану навколишнього природного середовища з урахуванням завданих збитків, у тому числі неодержаних доходів, тобто за загальними правилами природоохоронного законодавства і статтями 440, 453 Цивільного кодексу України (пункт 1.2).

Розміри майнових стягнень визначаються згідно Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 149 від 04.04.2007 року.

Відповідно до статті 16 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснює, зокрема, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, яким є Державна екологічна інспекція у Волинській області.

Згідно розрахунку позивача, проведеного згідно Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 149 від 04.04.2007 року, збитки, зумовлені засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства становлять 1 420 грн. 88 коп. (а.с.11).

Вимоги позивача підтверджені матеріалами справи, підставні і підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 1.6 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. №02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (ст.ст.1166, 1172 Цивільного кодексу України). Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки відповідач повинен довести, що в діях його працівників відсутня вина в заподіянні такої шкоди. Відповідач того не довів.

На підставі викладеного, усні заперечення представників відповідача судом до уваги не приймаються.

Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача, державне мито в сумі 102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. необхідно стягнути з відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись Законами України «Про відходи», «Про охорону навколишнього природного середовища»статтями 33,43,44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Скобелківської сільської ради, с. Скобелка Горохівського району на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області, м. Луцьк, вул. Суворова,20 (для зарахування коштів до спеціального фонду бюджету Скобелківської сільської ради р/р 0062, код платежу 24062100, банк УДК у Волинській області, МФО 803014, код одержувача 21740333) заподіяну державі шкоду в сумі 1420 грн. 88 коп.

3. Стягнути з Скобелківської сільської ради, с. Скобелка Горохівського району, в доход Державного бюджету України 102 грн. державного мита на р/р 0002 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процес в сумі 118 грн. 00 коп. на р/р0002, одержувач коштів: УДК у м. Луцьку, банк одержувача: ГУДКУ у Волинській області, код одержувача: 21741605, МФО 803014.

Суддя                                                                                          Л.М.Сініцина