ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 р.

№ 44/348

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Престо”, м. Київ (далі –ТОВ “Престо”)

на ухвалу господарського суду Донецької області від 13.11.2007 та

постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2008

зі справи 44/348

за позовом приватного підприємства “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрим”, м. Донецьк (далі –ПП “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрим”)

до товариства з обмеженою відповідальністю “Авто Медіа Груп”, м. Донецьк (далі –ТОВ “Авто Медіа Груп”), та

ТОВ “Престо”,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів –товариство з обмеженою відповідальністю “Мелос-Центр”, м. Київ далі –ТОВ “Мелос-Центр”,

про заборону користування корисними моделями за деклараційними патентами України №№ 14866 та 15400.

Судове засідання проведено за участю представників:

ТОВ “Престо” –Романчук Л.Г.,

ПП “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрим” –не з'яв.,

ТОВ “Авто Медіа Груп” –не з'яв.,

ТОВ “Мелос-Центр” –не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ПП “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрім” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про:

- заборону ТОВ “Авто Медіа Груп” надавати ТОВ “Престо” та будь-яким іншим особам дозвіл на використання корисних моделей за деклараційними патентами України №№ 14866 та 15400;

- вилучення рекламних автомобілів ГАЗ 330202 з державними номерами АА-1326-ЕС та АА-1327-ЕС, які належать ТОВ “Престо”, передачу їх позивачеві та про визнання за ПП “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрім” права власності на зазначені автомобілі.

ПП “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрім” подало також заяву про вжиття запобіжних заходів до подання позову, яку ухвалою господарського суду Донецької області від 01.11.2007 задоволено частково:

- у ТОВ “Авто Медіа Груп” витребувано письмові докази –ліцензійні договори та ліцензії, які назване товариство уклало або видало на використання корисних моделей за деклараційними патентами України №№ 14866 та 15400, а також листування ТОВ “Авто Медіа Груп” та ТОВ “Престо”;

- накладено арешт на автомобілі ГАЗ 330202 з державними номерами АА-1326-ЕС та АА-1327-ЕС, які належать ТОВ “Престо”;

- в іншій частині вимог заяви відмовлено.

Після порушення судом першої інстанції провадження у справі позивач звернувся до господарського суду Донецької області з заявою, в якій просив на час розгляду справи вжити заходів до забезпечення позову, що за своїм змістом зводяться до заборони ТОВ “Престо” використовувати автомобілі ГАЗ 330202 з номерними знаками АА-1326-ЕС та АА-1327-ЕС “шляхом їх зупинення та передачі на відповідальне зберігання ПП “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрім”.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.11.2007 (суддя Мєзєнцев Є.І.) заяву ПП “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрім” про забезпечення позову задоволено частково:

- ТОВ “Престо” заборонено користуватися автомобілями ГАЗ 330202 з номерними знаками АА-1326-ЕС та АА-1327-ЕС, “у тому числі шляхом їх затримання та передачі на відповідальне зберігання будь-якій третій особі на розсуд державного виконавця”;

- в іншій частині вимог заяви відмовлено.

Зазначену ухвалу місцевого господарського суду мотивовано тим, що передача зазначених автомобілів третій особі на відповідальне зберігання є необхідних заходом до забезпечення позову, який спрямовано на безперешкодну передачу судовому експерту цих автомобілів для проведення патентознавчої експертизи, яку має бути призначено в даній справі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2008 (колегія суддів у складі: суддя Волков Р.В. –головуючий, судді Запорощенко М.Д., Старовойтова Г.Я.) ухвалу господарського суду Донецької області від 13.11.2007 залишено без змін. В обґрунтування постанови зазначено, що невжиття відповідних заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду, оскільки ТОВ “Престо” може продати автомобілі, які є предметом спору зі справи, "разом із вмонтованими на них корисними моделями за деклараційними патентами України №№ 14866 та 15400".

ТОВ “Престо” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій з посиланням, зокрема, на статті 66, 67 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) просить ухвалу господарського суду Донецької області від 13.11.2007 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2008 зі справи скасувати.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права, заслухавши пояснення представника скаржника, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

За приписами статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду, суд першої інстанції всупереч приписові статті 66 ГПК України застосував заходи до забезпечення позову з метою забезпечення проведення судової експертизи у справі, але не у зв’язку з можливим утрудненням виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно зі статтею 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

У підпункті 1.1 пункту 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 № 01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову" зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Апеляційний господарський суд, залишаючи без змін оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду, мотивував правильність застосування судом першої інстанції заходу до забезпечення даного позову у вигляді заборони ТОВ “Престо” користуватися майном (автомобілями), зокрема, тим, що назване товариство може продати автомобілі, які є предметом спору зі справи, "разом із вмонтованими на них корисними моделями за деклараційними патентами України №№ 14866 та 15400", при цьому не врахувавши, що факт неправомірності використання ТОВ “Престо” корисних моделей за деклараційними патентами України №№ 14866 та 15400 входить до предмету доказування зі справи та підлягає доведенню під час вирішення спору по суті, а будь-яка оцінка доказів, що стосуються суті спору, з боку господарських судів на даній стадії судового провадження є неприпустимою і не може бути обґрунтуванням правомірності застосування заходів до забезпечення позову.

У пункті 8 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994 № 02-5/611 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” зазначено, що, приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо.

Судовими ж інстанціями заборонено ТОВ "Престо" користуватися автомобілями ГАЗ 330202 з державними номерами АА-1326-ЕС та АА-1327-ЕС “у тому числі шляхом їх затримання та передачі на відповідальне зберігання будь-якій третій особі на розсуд державного виконавця”, хоча не враховано, що такі дії, як вилучення майна та його передача на зберігання третім особам взагалі не застосовуються у забезпеченні позову шляхом заборони особі вчиняти певні дії.

З огляду на наведене Вищий господарський суд України дійшов висновку про те, що захід до забезпечення позову, який застосовано судовими інстанціями, не є адекватним заявленим ПП “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрим” позовним вимогам та не відповідає предмету даного спору, а належні підстави для його застосування відсутні.

Отже, попередніми судовими інстанціями у винесенні оскаржуваних судових актів неправильно застосовано приписи статті 66 ГПК України, а тому вони підлягають скасуванню згідно з приписами статті 11110 ГПК України внаслідок порушення норми процесуального права, яке призвело до прийняття неправильного судового рішення.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Престо” задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Донецької області від 13.11.2007 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2008 зі справи № 44/348 скасувати.

3. Заяву приватного підприємства “Рекламно-інформаційне агентство “Гольфстрим” від 02.11.2007 про вжиття заходів до забезпечення позову залишити без задоволення.

Суддя                                                                                           В. Селіваненко

Суддя                                                                                            І. Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б. Львов