ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 30/203

19.06.08

За позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення „Спецжитлофонд”

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологічні фільтри»

Про            стягнення 3 023,37 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача Дубина М.В. –представник за довіреністю № 044/24-4039 від 28.05.08.

Від відповідача не з’явився

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологічні фільтри»про стягнення з відповідача 3 023,37 грн. (2 269,80 грн. –основний борг з урахуванням індексу інфляції, 106,91 грн. –3 % річних, 646,66 грн. - пеня) заборгованості за Угодою оренди № 259 від 15.02.01.

Позові вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої зобов’язання перед позивачем по сплаті орендної плати за користування житловим приміщенням, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологічні фільтри» виникла заборгованість перед Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення „Спецжитлофонд” в сумі 3 023,37 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.08. порушено провадження у справі № 30/203, розгляд справи було призначено на 29.05.08. о 11-00.

Представник відповідача в судове засідання 29.05.08. не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 30/203 від 12.05.08. не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.08. розгляд справи № 30/203 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було відкладено на 19.06.08. о 10-15.

В судовому засіданні 19.06.08. представник позивача на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подав суду заяву про уточнення позовних вимог (збільшення), відповідно до яких Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 782,42 грн. (2 832,50 грн. –сума боргу з урахуванням індексу інфляції, 166 86 грн. –3 % річних, 783,06 грн. - пені).

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 19.06.08. не з’явився, вимоги ухвали суду від 16.04.08. про порушення провадження у справі № 30/193 не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою про включення відповідача до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської Ради № 217/1194 від 01.03.01. “Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення “Спецжитлофонд” шляхом реорганізації Дирекції по утриманню та експлуатації житлових будинків маневреного фонду Комунального підприємства “Київжитлоспецексплуатація” було створено Комунальне підприємство “Спецжитлофонд”.

Згідно з Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 777 від 19.04.01. будинок по вул. Борщагівській, 10 був закріплений за КП “Спецжитлофонд” на праві повного господарського відання.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

15.02.01. між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація»(Орендодавець) (попередник Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення „Спецжитлофонд”) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технологічні фільтри»(Орендар) було укладено угоду № 259 орендни житлового приміщення в домі маневреного фонду ДКП КЖСЕ Київської міської державної адміністрації (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1) Орендодавець передав, а Орендар прийняв в орендне користування квартиру № 87 в будинку № 10 в м. Києві, по вул. Борщагівська, 10.

Відповідно до п. 2.2 Договору встановлено, що за користування об’єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в сумі 221,23 грн. щомісячно, до 5 числа місяця, з ПДВ та врахуванням інфляції.

Відповідно до п. 1.3 Договору, сторонами було погоджено строк дії Договору з 15.02.01. по 01.01.02.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Позивач зазначає, що оскільки строк Договору закінчився 01.01.02. і відповідної заяви про його припинення від сторін Договору не надходило, даний Договір було пролонговано.

Позивач вказує на те, що відповідачем в порушення умов Договору та чинного законодавства починаючи з серпня 2002 року орендні платежі здійснювались не регулярно, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологічні фільтри»існує заборгованість перед позивачем в сумі 2 832,50 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Договір оренди є одним з видів зобов‘язального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов‘язального права та майнового найму.

Своєчасне внесення орендної плати за користуванням майном є одним з основних обов‘язків наймача (Орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендою є зокрема засноване на договорі, строкове, платне користування майном.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов‘язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, орендар зобов’язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно п. 1, п. 3 ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, орендар за користування об’єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як визначено ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не було надано жодних доказів на спростування обставин, викладених Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення „Спецжитлофонд” у позовній заяві.

Відповідач в порушення покладеного на нього законом та Договором обов’язку по сплаті орендної плати за орендоване приміщення не виконав, а тому позовні вимоги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення „Спецжитлофонд” щодо стягнення з відповідача 2 832,50 грн. – основного боргу з врахуванням індексу інфляції слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В зв’язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах за оренду приміщення, позивач на підставі п. 2.2 Договору просить суд стягнути на свою користь з відповідача 783,06 грн. пені.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 783,06 грн., що відповідає обґрунтованому розрахунку позивача.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 Господарського процесуального кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 166,86 грн. – 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 166,86 грн. –3 % річних (за обґрунтованим розрахунком позивача).

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 16, 525, 526, 626, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1.          Позовні вимоги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення „Спецжитлофонд” задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологічні фільтри»(01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 20-В, кв. 83, ) на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення „Спецжитлофонд” (04071, м. Київ, вул. Оболонська, 34, ) 2 832 (дві тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 50 коп. –основного боргу з врахуванням індексу інфляції, 166 (сто шістдесят шість) грн. 86 коп. –3 % річних, 783 (сімсот вісімдесят три) грн. 06 коп. –пені, 102 (сто дві) грн. 00 коп. –державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                   Т.М. Ващенко

Дата підписання

рішення 01.07.08.