ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

04.02.08р.

Справа
№ А9/339-07

За
позовом  Комунального закладу освіти
навчально-виховного комплексу № 28,                 м.Дніпропетровськ

до
Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування

з тимчасової втрати
працездатності, м. Дніпропетровськ

про визнання рішення Дніпропетровського
обласного відділення Фонду соціального

страхування з тимчасової втрати
працездатності від 06.04.07р. № 361/02 нечинним;

визнання першої податкової вимоги від
27.07.07р. № 1/1262 і другої податкової вимоги

від 04.10.07р. №2/1615 Державної
податкової інспекції у Жовтневому районі

м.Дніпропетровська про стягнення
недоїмки у розмірі 61265,98 грн. нечинними

Суддя  Подобєд І.М.

При
секретарі Фуркаленко І.Л.

Представники
сторін:

Від позивача -ОСОБА_1 - адвокат, довіреність
від 08.11.07р.     Духовникова Л.Ю.
-головний бухгалтер, довіреність від 08.11.07р.

Від
відповідача-1 -Паплик С.А. - юрист, довіреність №07-08/7996 від 26.12.07р.

Від
відповідача-2 - Юрасова Ю.А. - інспектор, довіреність №8279/10/10-048 від
24.12.07р.

- Будьонний Г.В. - завідуючий сектором,
довіреність №1299/10/10-039 від 17.01.07р.

Від
третьої особи -Стефлюк Ю.В. - гловн.спец-т-ю/к, довіреність № 12-14/19 від
09.01.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальний
заклад освіти навчально-виховний комплекс №28 звернувся із позовом до
Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська, в якому просить суд: 1) визнати нечинним
рішення Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від 06.04.07р. № 361/02; 2) визнати нечинною
першу податкову вимогу від 27.07.07р. № 1/1262; 3) визнати нечинною другу
податкову вимогу від 04.10.07р. № 2/1615 Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська про стягнення недоїмки у розмірі 61265,98
грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що Позивач своєчасно нарахував належні до
сплати страхові внески для перерахування їх Відповідачу-1, але з незалежних від
Позивача причин, а саме відмови Відділення Державного казначейства у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська, такі перерахування не проводились. Вважає, що не
повинен нести відповідальність за неперерахування страхових внесків у розмірі
2139,33 грн. до зазначеного Фонду, а застосовані до нього Відповідачем-1 у
зв'язку із цим штрафні санкції  у розмірі
59072,65 грн. є неправомірними.

Відповідач-1
позов не визнає. Вказує у запереченнях на позов, що здійснюючи перевірку
Позивача, виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду  діяла на підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені законодавством, а рішення №361/02 від 06.04.07р., винесене на
підставі акту перевірки від 30.03.2007р., відповідає вимогам чинного
законодавства та підлягає виконанню.

Відповідач-2
пояснив, що оскаржувані податкові вимоги направлені Позивачу на підставі
рішення  Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
№361/02 від 06.04.07р. згідно чинного законодавства, яке регулює порядок
стягнення штрафних (фінансових) санкцій, зокрема Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21.12.2000р. №21-81-ІІІ.

Ухвалою
господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.07р. було залучено до
участі у цій справі у якості третьої особи на стороні відповідача без
самостійних вимог на предмет спору Відділення Державного казначейства у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська, яке в подальшому замінено на його
правонаступника -головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській
області.

Третя
особа пояснила, що Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з
виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту"
педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів” однозначно визначає, що держава Україна зобов'язана згідно з
приписами цього Закону перерахувати з Державного бюджету України субвенції
виключно як структурну  частину виплати і
допомоги (тому „реструктуризація”) і ця частина стосується виключно виплати
працівникам надбавок і допомоги без врахування відрахувань в інші фонди,
оскільки причина виникнення заборгованості - відсутність коштів в державному
бюджеті на виплати, тому Держава сама призупинила виплату, сама повернула борг,
але тільки в частині, тільки працівникам, на фонди у Держави коштів немає.
Вважає, що згідно до чинного законодавства на момент прийняття Відповідачем-1
оскаржуваного рішення у Позивача був відсутній обов'язок по нарахуванню, а
відповідно і сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням. Звертає увагу на те, що вказаний Закон
та постанова Кабінету Міністрів України „Про реалізацію Закону України
"Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57
Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та
іншим категоріям працівників навчальних закладів" від 19.09.2005р. №934 є
чинними нормативно-правовими актами, норми яких не визнавались неконституційними
Конституційним судом України. Вказує також, що Позивачу, як бюджетній установі,
згідно ст. 48, ч.2 ст. 78 Бюджетного кодексу України, відкритий рахунок в
органах Державного казначейства України, які здійснюють розрахунково-касове
обслуговування бюджетних установ та організацій. Вказує також, що
розпорядниками бюджетних коштів, відповідно до п. 36 ч.1 ст. 2 Бюджетного
кодексу України, є бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на
отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення
видатків з бюджету.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб,
дослідивши надані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

У
березні 2007 року співробітниками Дніпропетровського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі -Відповідач-1)
було проведено перевірку Комунального закладу освіти Навчально-виховного
комплексу №28 м.Дніпропетровська (далі -Позивач), за результатами якої складено
відповідний акт перевірки від 30.03.2007р. № 103.

Як
вбачається зі змісту вищевказаного акту від 30.03.2007р. №103. перевіркою було
встановлено, що Позивач у грудні 2005р., квітні та травні 2006р. не нарахував
та не утримав страхові внески до Фонду в сумі 2193,22 грн. із сум оплати праці,
які пов'язані з погашенням заборгованості з виплат, передбачених ст.57 Закону
України „Про освіту”, у розмірі 59072,65 грн. та не перерахував їх до бюджету
Фонду.

На
підставі акту перевірки 06.04.2007р. директором Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
було прийнято рішення № 361/02, згідно з яким постановлено стягнути з Позивача
такі платежі та фінансові (штрафні) санкції: страхові внески 2193 грн. 33 коп.;
штрафні санкції 59072 грн. 65 коп. (сума заниженого ФОП); не прийняті до заліку
витрати 319 грн. 20 коп.; штрафні санкції 159 грн. 60 коп. (319,20грн. х 50%);
а всього: 61744 грн. 78 коп.

При
цьому правовою підставою для донарахування і стягнення з Позивача вказаних
платежів та фінансових санкцій Відповідач-1 вважає порушення Позивачем положень
п.1ст.1 Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування” від 11.01.2001р. № 2213  та положень п.1,2  ч.1 ст.21; п.2 ч.2 ст.27; п.1 ст.35; п.1
ст.38; п.2 ст.53 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням” від 18.01.2001р. № 2240.

Позивач
оскаржував вищевказане рішення Відповідача-1 в адміністративному порядку, але
згідно рішення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
про результати розгляду скарги від 05.06.2007р. № 05-31-1188 в задоволенні його
скарги було відмовлено.

У
липні та жовтні 2007 року Позивач отримав відповідно першу податкову вимогу від
27.07.2007р. № 1/1262 на загальну суму 61265,98 грн. і другу податкову вимогу
від 04.10.2007р. № 2/1615 на загальну суму 61265,98 грн. Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська (надалі -Відповідач-2), згідно
з якими Позивач повинен сплатити на користь Фонду 2193,33 грн. основного
платежу та 59072,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Вищевказані
обставини стали приводом до звернення Позивача до суду із вимогами про визнання
недійсними рішення Фонду від 06.04.2007р. № 361/02, а також направлених йому
Відповідачем-2 першої податкової вимоги від 27.07.2007р. № 1/1262 і другої
податкової вимоги від 04.10.2007р. №2/1615.

Зазначені
позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно  п. 2 ч.2 ст. 27 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв2язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” від
18.01.2001р. №2240 страхувальник зобов'язаний нараховувати в установлені строки
та в повному обсязі страхові внески.

Згідно
ст. 57 Закону України „Про освіту” від 23.12.1991р. №1060, держава забезпечує
педагогічним і науково-педагогічним працівникам ряд гарантій, в тому числі
надбавку за вислугу років щомісячно, у відсотках до посадового окладу (ставки
заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад
3 роки -10 відсотків, понад 10 років -20 відсотків, понад 20 років -30
відсотків, та допомогу на оздоровлення.

Відповідно
до умов ст. 21 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням” та ст. 1 Закону України  Про розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного соціального страхування від 11.01.2001р.
№2213, базою для здійснення нарахувань страхових внесків до Фонду є суми
фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на
виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України
„Про оплату праці” від 24.03.1995р. №108/95 та підлягають обкладенню податком з
доходів фізичних осіб відповідно до вимог Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб” від 22.05.2003р. №889.

Згідно
ст. 2 Закону України „Про оплату праці” та п.п. 2.2.2, 2.3.3 Інструкції зі
статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету
статистики України від 13.01.2004р. №5, зазначені виплати (надбавка за вислугу
років, допомога на оздоровлення -далі виплати) відносяться до фонду оплати
праці.

Відповідно
до умов п.п.4.21. та 4.4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”.
Вказані виплати включаються до складу загального місячного оподаткованого
доходу та є базою (об'єктом) для нарахування збору до Пенсійного фонду України
і внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Для
забезпечення виконання зазначеного Закону прийнято Закон України „Про
реструктуризацію заборгованості виплат, передбачених  ст. 57 Закону України „Про освіту” від
23.12.1991р. № 1060 педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів” від 09.09.2004р. №1994, який регулює
правовідносини, що склалися у зв'язку з не фінансуванням з бюджету виплат,
передбачених ст. 57 Закону України „Про освіту”.

Постановою
Кабінету Міністрів України Про реалізацію Закону України "Про реструктуризацію
заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про
освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників
навчальних закладів" від 19.09.2005р. №934 затверджений Порядок погашення
кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і
науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з
виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні
щорічної відпустки, п. 4 якої передбачено, що відрахування, передбачені
законодавством з виплат здійснюються в установленому порядку.

Постановою
Кабінету Міністрів України „Про деякі питання пов'язані із сплатою страхових
внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування” від 25.05.2006р.
№745, яка є чинною з 02.06.2006р., доповнено Порядок погашення кредиторської
заборгованості державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним
працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу
років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, згідно якої
на суми виплат, які нараховані і виплачені у відповідності до Постанови
Кабінету Міністрів України №934 від 19.09.2005р., страхові внески на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням не
нараховуються починаючи з 02.06.2006р.

Плановою
перевіркою, проведеною Відповідачем-1, за результатами якої складений акт № 103
від 30.03.2007р., встановлено, що Позивачем,
до 02.06.2006р. (дата набрання законної сили вищевказаної Постанови
Кабінету Міністрів України №745 від 25.05.2006р.) було занижено фонд оплати
праці для нарахування та утримання страхових внесків на суму 59072,65 грн. з
виплат за період 1997-1999 роки, передбачених ст. 57 Закону України „Про
освіту”, на який підлягають донарахуванню внески у розмірі: 2,9 % - 1713,11
грн. та 0,5-1,0% - 480,22 грн., а всього 2193,33 грн.

Отже,
у Позивача наявний передбачений чинним законодавством обов'язок зі сплати
вищезазначеної суми 2193,33 грн. страхових внесків.

Як
вбачається із матеріалів справи, виплачуючи заборгованість з надбавок за
вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щомісячної відпустки
згідно з ст.57 Закону України „Про освіту” від 23.05.1991р. № 1060, Позивач одночасно
нараховував і страхові внески з цих сум для перерахування до Фонду, на сплату
яких виставив до банку платіжні доручення №332 від 27.04.2006р. на суму 157,91
грн. та №329 від 27.04.2006р. на суму 567,60 грн.

Проте
Відділення Державного казначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська
неодноразово відмовляло Позивачу у здійсненні таких перерахувань.

Востаннє,
у квітні 2006 року, Позивач з цього приводу звернувся за роз'ясненнями до
Відділення Державного казначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська та
отримав письмові відповіді про те, що у проведенні платежів відповідно до
наданих Позивачем платіжних доручень на користь Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності відмовлено у зв'язку з недотриманням
встановленого порядку використання бюджетних коштів, передбачених ст.57 Закону
України „Про освіту” та, що при оплаті цих видатків відділення керується
спільним листом Міністерства фінансів від 30.11.2005р. № 31-17000-02-5/25800,
Міністерства освіти і науки України від 30.11.2005р. № 1/9-681 (відмови в
оплаті № 27, 28).

В
судовому засіданні під час розгляду даної справи представники Третьої особи не
заперечували факту подання Позивачем у січні та травні 2006 року розрахункових
документів на перерахування Відповідачу-1 страхових внесків, у проведенні яких
було відмовлено з вищенаведених підстав.

У
відповідності з п.1 ч.3 ст.23 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням” від 18.01.2001р. № 2240, днем
сплати страхових внесків вважається у разі перерахування за безготівковими
розрахунками -день подання до установи банку розрахункових документів на
перерахування страхових внесків на рахунок Фонду.

Як
вбачається з вищенаведених обставин, відповідні платежі на користь Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не проводились
Позивачем не з його вини, а у зв'язку з відмовою в проведенні цих платежів
установою банку, тобто з незалежних від Позивача причин.

У
разі незабезпечення банківськими установами перерахування страхових внесків до
Фонду одночасно з видачею коштів на виплату заробітної плати банківські
установи сплачують за рахунок власних коштів до Фонду суму несплачених
страхових внесків (п.5 ч.1 ст.23 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням”.

До
того ж, відповідно до ст. 22 Закону України „Про платіжні системи та переказ
грошей в Україні”, ініціювання переказу також вважається завершеним з моменту
прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Водночас,
як вбачається із встановлених обставин, відмова Відділення Державного
казначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, у проведені ініційованих
Позивачем платежів на проведення яких не було передбачено асигнувань, вчинена у
відповідності до приписів п.п. 12.1-12.3 та 12.7 Порядку обслуговування
державного бюджету за видатками, затвердженого Наказом Державного казначейства
України  25.05.2004 N 89, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 10.06.2004р. за N716/9315, згідно з якими органи
Державного казначейства в частині виконання державного бюджету за видатками,
зокрема, здійснюють поточний контроль - у процесі оплати рахунків розпорядників
та одержувачів бюджетних коштів та мають право не приймати Платіжні доручення
до виконання, зокрема, у разі відсутності в обліку органів Державного
казначейства України відповідних зобов'язань та фінансових зобов'язань та
невідповідності платежу зареєстрованим зобов'язанням та фінансовим
зобов'язанням.

Згідно
п. 3 ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії).

За
правовою природою застосовані до Позивача Відповідачем-1 фінансові санкції є
адміністративно-господарськими санкціями (ст. ст. 238, 239, 241, 242
Господарського кодексу України).

Згідно
ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової
відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у
сфері господарювання.

За
правилами встановленими ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник
господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Як
свідчать вищенаведені обставини, Позивач, як страхувальник, не приховував та не
занижував суми заробітної плати, на які нараховуються страхові внески, вжив
заходів до перерахування відповідних відрахувань через уповноважений банк, але
йому було відмовлено у цьому районним відділенням Державного казначейства
України через те, що проблема не нарахування страхових внесків на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності з виплат, передбачених ст.57
Закону України „Про освіту”, не була врегульована органами державної влади
України, а сплата зазначених внесків за рахунок коштів субвенцій не передбачена
чинним законодавством.

Таким
чином, Позивач не повинен нести відповідальність за неперерахування страхових
внесків у розмірі 2193 грн. 33 коп. до Фонду, тому застосовані до нього
Відповідачем-1 у зв'язку з цим штрафні санкції у розмірі 59072 грн. 65 коп.,
передбачені ст.30 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням” - є необґрунтованими, оскільки застосовані
без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Відповідно
до п. 1 ч.2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі
задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих
положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із
зазначенням способу його здійснення.

На
підставі викладеного позовні вимоги про визнання нечинними оскаржуваного
рішення Відповідача-1 та похідних від нього оскаржуваних податкових вимог, що
були винесені Відповідачем-2, слід задовольнити в частині, що стосуються сплати
штрафу 59072,65 грн.

Оскільки
вищевказані рішення Відповідача-1 містять висновки також щодо інших порушень,
які не оскаржуються Позивачем, а податкові вимоги Відповідача-2 містять вимоги
щодо сплати вимоги також основного платежу у сумі 2193,33 грн., відсутність
обов'язку зі сплати якого не доведено Позивачем, в решті оскаржуване рішення
Відповідача та податкові вимоги є такими, що підлягають залишенню без змін.

Керуючись
ст. ст. 5, 7-12, 19, 69-71, 87, 94, 104, 160-163, 254, п.6 Розділу УІІ
Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити частково.

Визнати
нечинним рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  від 06.04.2007р. №361/02 у частині щодо
застосування до Комунального закладу освіти навчально-виховного комплексу №28
м. Дніпропетровська та зарахування до бюджету цього Фонду суми фінансових
(штрафних) санкцій у розмірі 59072 грн. 65 коп. за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне  соціальне
страхування.

Визнати
нечинною першу податкову вимогу Державної податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська від 27.07.2007р. №1/1262 в частині на суму 59072
грн. 65 коп.

Визнати
нечинною другу податкову вимогу Державної податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська від 27.07.2007р. №2/1615 в частині на суму 59072
грн. 65 коп.

В
решті позовних вимог відмовити.

Стягнути
з Державного бюджету України на користь Комунального закладу освіти навчально-виховного
комплексу №28 м. Дніпропетровська 5 грн. 10 коп. витрат на держмито.

Постанова
набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені
ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.М.
Подобєд

Повний текст постанови
підписано -17.03.08р.