КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2008                                                                                           № 37/7

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Ільїна Л.Г. (довіреність № 28-11 від 14.02.2008 р.) Ганжа Д.І. – Голова правління

від відповідача - Володько В.О. (довіреність № 173 від 27.06.2008 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.03.2008

у справі № 37/7

за позовом                               Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миропільська 39"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про                                                  стягнення 36371,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миропільська 39»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства Акціонерна компанія «Київводоканал» про відшкодування витрат за обслуговування внутрішньобудинкових каналізаційних та водопровідних мереж в розмірі 23084,43 грн., інфляційних в розмірі 3425,96 грн., 3 % річних в розмірі 9861,19 грн., державного мита в сумі 364,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.03.2008 р. в позов задоволено повністю.

Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», не погоджуючись з вказаним рішенням, подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить вказане рішення скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Скаргу та доповнення до неї мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи. А саме: суд не врахував той факт, що позивач до матеріалів справи не додав доказів, які підтверджують виконання робіт по обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж відповідно до правил технічної експлуатації житлового фонду в обсязі позовних вимог.

Крім того, на думку відповідача, Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 326 від 06.03.2001 р. «Про термінові заходи, спрямовані на зменшення споживання холодної та гарячої води в житловому фонді м. Києва» із змінами та доповненнями, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.12.2001 р. № 2742 та від 09.03.2004 р. № 355, яким керувався суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, суперечить нормативно-правовим актам України, зокрема, Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 р., та Методичним рекомендаціям з планування, обліку і калькулювання собівартості робіт (послуг) на підприємствах і в організаціях житлово-комунального господарства, які затверджено Наказом Держбуду України від 06.03.2002 р. № 47, також відповідач вважає, що розпорядження № 396 від 06.03.2001 р. не зареєстроване у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники позивача в судовому засіданні та позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечували проти її доводів, просили залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до умов договору № 04309/4-04 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - Договір), укладеного 12.05.2004 р. між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Миропільська 39» (абонент), постачальник зобов’язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а абонент зобов’язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, а також дотримуватися норм, визначених нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором (п. 1.1. Договору).

Позивач перераховував кошти за надані послуги на рахунок відповідача згідно укладеного договору за встановленими тарифами, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 206 від 29.11.2006 р., № 185 від 30.10.2006 р., № 166 від 28.09.2006 р., № 145 від 30.08.2006 р., № 115 від 28.07.2006 р., № 105 від 29.06.2006 р., № 87 від 30.05.2006 р., № 66 від 27.04.2006 р., № 50 від 30.03.2006 р., № 244 від 30.11.2005 р., № 236 від 30.11.2005 р., № 219 від 31.10.2005 р., № 181 від 29.08.2005 р., № 131 від 14.06.2005 р., № 96 від 29.04.2005 р., № 72 від 30.03.2005 р., № 50 від 09.03.2005 р., № 27 від 15.02.2005 р., № 8 від 11.01.2005 р., № 150 від 01.12.2004 р., № 105 від 29.09.2004 р., № 85 від 30.08.2004 р., № 63 від 03.08.2004 р., № 41 від 19.07.2004 р., № 14 від 17.06.2004 р., № 131 від 05.11.2004 р.

Відповідно до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 20.06.2007 року № 1245 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги» та від 28.08.2002 року № 1680 «Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення» витрати на обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення враховані в тарифах на житлово-комунальні послуги для населення, які діяли до 01.12.2006 року.

Згідно Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 р. № 65 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 1 від 04.01.2005 р. та п. 3 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 06.03.2001 р. № 396 «Про термінові заходи, спрямовані на зменшення споживання холодної та гарячої води в житловому фонді м. Києва» змінами та доповненнями, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.12.2001 р. № 2742 та від 09.03.2004 р. № 355, Головний інформаційно-обчислювальний центр Київської міської державної адміністрації, починаючи з 01.03.2004 р., був зобов’язаний забезпечити проведення відрахувань від коштів, отриманих Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» від населення за послуги з холодного водопостачання та водовідведення в розмірі 3,8 відсотка на рахунок житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших власників житла для відшкодування витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення згідно з укладеними угодами.

Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого само врядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зазначеним розпорядженням № 396 Київська міська державна адміністрація встановила порядок та розмір відшкодування витрат на обслуговування внутрішньобудинкових водопровідних та каналізаційних мереж.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що розпорядження Київської міської державної адміністрації № 396 від 06.03.2001 р. суперечить нормативно-правовим актам України та не зареєстроване у встановленому законом порядку, оскільки відповідачем дане розпорядження не оскаржувалось, в судовому порядку визнано недійсним не було, отже, воно є чинним і таким, що підлягає виконанню.

Матеріалами справи також підтверджується той факт, що позивач неодноразово звертався з листами до Департаментів експлуатації водопровідного й каналізаційного господарства Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» та до Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (в матеріалах справи містяться копії листів № 25-12 від 21.02.2005 р., № 25-13 від 21.02.2005 р., № 26-24 від 12.04.2006 р., № 26-38 від 06.06.2006 р.), в яких просив розглянути питання про відшкодування витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення.

В матеріалах справи наявні відповіді Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» від 18.07.2006 р. № 1234/02 та від 22.05.2006 р. № 845/02, в яких останній не заперечував проти необхідності відшкодування таких витрат, але не виконував вимогу їх повернути, а лише пропонував звернутись до Головного управління з питань цінової політики Київської міської державної адміністрації.

На звернення позивача Головне управління з питань цінової політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом № 09050/2-2339 від 13.11.2007 р. повідомило, що відповідно до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 20.06.2007 р. № 1245 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги» та від 28.08.2002 р. № 1680 «Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення» витрати на обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення були враховані в тарифах на житлово-комунальні послуги для населення, які діяли до 01.12.2006 р.

Відповідно до технічного паспорту житлового будинку позивача житлова площа будинку складає 11353 кв. м, відрахування за обслуговування внутрішньо-будинкових водопровідних та каналізаційних мереж від діючих в спірний період тарифів відповідно складали: 0,48 грн./кв.м та 0,32 грн./кв.м за рік.

Враховуючи вищевикладені тарифи позивачем заявлено до стягнення 23084,43 грн. основного боргу за період з травня 2004 р. по листопад 2006 р. (обґрунтований розрахунок міститься в матеріалах справи).

Згідно до ч. ч. 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи ту обставину, що грошові кошти у розмірі 23084,43 грн. відповідачем зберігаються безпідставно, керуючись вимогами ст. 1212 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимогу позивача щодо стягнення суми основного боргу.

Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 3425,96 грн. та 3 % річних в розмірі 9861,19 грн., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Розмір 3 % річних розраховується за наступною формулою: розмір заборгованості х 3% : 365 х кількість днів прострочки = 3 % річних.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3 % річних, зроблений позивачем, погоджується з ним та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9861,19 грн. 3 % річних.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повного задоволення вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 3425,96 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в порушення зазначеної норми належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не навів.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст.103, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 25.03.2008 р. у справі № 37/7 залишити без змін.

Матеріали справи № 37/7 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді

29.09.08 (відправлено)