ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.07.2008

Справа №2-12/6168-2008А

За позовом : Кримської республіканської установи «Станція переливання крові» (м.Сімферополь, вул. Київська,37/2)

До відповідача : Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим (м.Сімферополь, вул. Павленко 20)

Про визнання недійсними рішення, припису та акту

Суддя Іллічов М. М.

при секретарі Запарі О. В.

представники:

Від позивача: Топчий О.С. – представник, довіреність №985 від 14.12.07р.

Від відповідача : Окул Н.Л. – зав. юр. сектору, довіреність № 482 від 21.02.08р.; Мшанецька С. В., дов-ть від 11.07.08 № 1770

Обставини справи :

Позивач – Кримська республіканська установа «Станція переливання крові» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим про визнання недійсним з моменту прийняття рішення №13 від 14.03.08р. «Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін», визнання недійсним з моменту прийняття припису №14 від 14.03.08р. «Про виконання законних вимог по усуненню порушень державної дисципліни цін» та визнання недійсним з моменту прийняття акт №0030 від 14.03.08р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Станція перелівання крові здійснює діяльність з реалізації компонентів та препаратів, виготовлених з донорської крові, у відповідності до положень Законів України «Про донорство крові і її компонентів», «Про оподаткування прибутку підприємств», постанов Кабінету Кабінет Міністрів України № 920 від 16.06.1998 року та № 1138 від 17.09.1996 року та постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 25.07.2000 року № 232 «Про регулювання тарифів на платні послуги», якою встановлено граничний розмір рентабельності за відпуск донорської крові, її компонентів і виготовлених з них препаратів станціями переливання крові у розмірі 10%. Отже, позивач вважає, що ним не було допущено порушення при формуванні та застосуванні плати за послуги з відпуску донорської крові, її компонентів і виготовлених з них препаратів.

Відповідачем позовні вимоги не визнавалися. В обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що в ході перевірки дотримання державної дисципліни цін КРУ «Станція переливання крові МОЗ АРК» було встановлено, що позивачем за період з 01.01.2007р. до 31.12.2007р. завищено вартість послуг з реалізації препаратів крові в результаті необґрунтованого включення в ціну рентабельності у розмірі 10%. Однак відповідно до п.12 Постанови КМУ від 25.12.1996р. №1548 РМ АРК регулює (встановлює) граничні торгівельні надбавки на лікарські засоби і вироби медичного призначення. Проте порушуючи норми ст..19 Конституції України Радою міністрів АРК була прийнята постанова від 12.12.2000р. №408, якою встановлений граничний рівень рентабельності у розмірі – 10%. Крім того, відповідач посилається на те, що діяльність підприємства позивача відповідно до п.7.11 ст.7 ЗУ від 28.12.1994р. №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» не передбачає одержання прибутку. Радою міністрів в АРК була прийнята Радою міністрів

В судовому засіданні оголошувалась перерва.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень ст. 13 Закону України “Про ціни та ціноутворення”та Положення “Про Державну інспекцію з контролю за цінами”, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 р. №1819 на Державну інспекцію з контролю за цінами в АР Крим покладено контрольно –наглядові функції з питань додержання центральними та місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями вимог щодо формування, встановлення та застосування цін і тарифів.

З 18.02.2008 року по 17.03.2008 року службовими особами відповідача було проведено планову перевірку Кримської республіканської установи «Станція переливання крові» з питань дотримання порядку формування та застосування плати за послуги, що надаються лікувально-профілактичними державними та комунальними закладами охорони здоров’я за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2007 р.. За результатами перевірки було складено Акт № 0030 від 14.03.2008 року, з якого слідує, що позивачем було завищено плату за реалізовані компоненти крові, оскільки Станція необгрунтовано включила у вартість препаратів крові 10% рентабельності, що привело до отримання необгрунтованого прибутку в сумі 42 652,4 грн., порушення п. 6 ст. 2 Бюджетного кодексу України, п. 7.11 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Позивач, не погодившись з виводами інспекції за наслідками перевірки, надавав заперечення.

Згідно припису відповідача № 14 від 14.03.2008 року «Про виконання законних вимог по усуненню порушень державної дисципліни цін», прийнятого на підставі акту перевірки від 14.03.08 р., від позивача вимагалося невідкладно привести у відповідність з вимогами чинного законодавства порядок формування і застосування плати за послуги та надати повідомлення про вжиті заходи.

Відповідно до рішення Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим № 13 від 14.03.08 р. «Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін» передбачалося вилучення у Станції перелівання крові в дохід Державного бюджету України прибутку в сумі 42652 грн. і штрафу в сумі 85 304 грн.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача з огляду на наступне.

Кримська республіканська установа «Станція переливання крові» є неприбутковою установою охорони здоров'я, фінансується за рахунок коштів бюджету Автономної Республіки Крим і знаходиться у сфері управління Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим.

Включення позивача до реєстру неприбуткових організацій з 17.10.1997 р. підтверджується довідкою ДПІ в м. Сімферополі від 07.07.08 р. № 38806/10/154.

Станція здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про донорство крові і її компонентів» від 23.06.1995 року № 239/95-ВР, стаття 17 якого визначає, що порядок реалізації крові, її компонентів і виготовлених з них препаратів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України, на підставі позначеного закону, прийняв постанову № 920 від 16.06.1998 року, якою затвердив Порядок переробки і зберігання донорської крові і її компонентів, реалізації їх і виготовлених з них препаратів.

Відповідно до частини 1 Переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я і вищих медичних закладах освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 року № 1138, позивач має право здійснювати реалізацію компонентів і препаратів, виготовлених з донорської крові на платній основі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 року № 1548 (п.12) було визначено повноваження Ради міністрів Автономної Республіки Крим з регулювання цін і тарифів на окремі види продукции, товарів і послуг, зокрема щодо тарифів на платні послуги, що надають лікувально-профілактичні державні і комунальні заклади охорони здоров'я.

Відповідно до позначеної постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 року № 1548 Рада міністрів Автономної Республіки Крим прийняла постанову від 25.07.2000 року № 232 «Про регулювання тарифів на платні послуги» (із змінами і доповненнями внесеними постановою Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 12.12.2000 року № 408), якою встановлено граничний розмір рентабельності за відпуск донорської крові, її компонентів і виготовлених з них препаратів станціями переливання крові у розмірі 10%. Дія постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 25.07.2000 року № 232 скасовувалась постановою Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 26.08.2005 року № 396, проте у подальшому була відновлена відповідно до постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 26.09.2006 року № 552.

Згідно п. 6 ст. 4 закону Конституціїї АР Крим, затвердженої законом України від 23.12.1998 р. № 350, нормативно-правові акти Ради міністрів Автономної Республіки Крим є обов'язковими для виконання на території Автономної Республіки Крим.

Частиною 2 ст. 4 закону України «Про донорство крові та її компонентів» встановлено, що прибуток, отриманий від реалізації заготовлених та перероблених донорської крові та її компонентів, а також від реалізації виготовлених з них препаратів, що спрямовується на фінансування програм розвитку донорства крові та її компонентів, удосконалення технологічної бази заготівлі, переробки та зберігання донорської крові, її компонентів та препаратів, пропагування донорства серед населення, оподатковується за пільговими ставками в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно до п. 7 Порядку переробки і зберігання донорської крові і її компонентів, реалізації їх і виготовлених з них препаратів. прибуток, одержаний установами, закладами, підрозділами, зазначеними у підпункті "а" пункту 1 цього Порядку, від реалізації донорської крові та її компонентів і виготовлених з них препаратів, спрямовується на фінансування програм розвитку донорства крові та її компонентів, удосконалення технологічної бази заготівлі, переробки та зберігання донорської крові та її компонентів і виготовлених з них препаратів, а також пропагування донорства.

Відповідно до підпункту 7.11.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року № 334/94-ВР, доходи неприбуткових організацій, визначених у абзаці "а" підпункту 7.11.1, у тому числі доходи закладів і установ освіти, науки, культури, охорони здоров'я, а також архівних установ та реабілітаційних установ для інвалідів та дітей-інвалідів, що мають відповідну ліцензію, які утримуються за рахунок бюджету, зараховуються до складу кошторисів (на спеціальний рахунок) на утримання таких неприбуткових організацій і використовуються виключно на фінансування видатків такого кошторису (включаючи фінансування виробничої діяльності згідно з їх статутами), розрахованого та затвердженого у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Має бути зазначено, що хоча державному органу з контролю за цінами і делеговано відповідні права (ст. 13 закону № 507 від 03.12.90 р.), передбачені законом «Про державну податкову службу в Україні, відповідно до ст. 2, 10 закону України «Про державну податкову службу в Україні» функції здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів), роз'яснення законодавства з питань оподаткування серед платників податків покладено на державну податкову службу.

Як звертається увага у листах Державної податкової адміністрації України від 20.11.2002 року № 9047/5/15-2316, Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим від 05.05.2008 року № 116010/31-150, Міністерства фінансів України від 14.06.2001 року № 024-126/110 , Міністерства охорони здоров'я України від 06.02.2003 року № 10.01.09/216, власні надходження лікувально-профілактичних і санітарно-профілактичних державних і комунальних закладів охорона здоров'я, які утримуються за рахунок засобів відповідних бюджетів у випадку якщо такі надходження передбачені кошторисом, затвердженим в установленому порядку, у повному об'ємі зараховується до спеціального Фонду відповідних бюджетів без оподаткування. При цьому вартість платних послуг, що надаються вищезгаданими закладами, передбачених кошторисами, формується з розрахунком граничних розмірів рентабельності, встановлених чинними законодавчими і нормативними актами.

Кошториси доходів і витрат Станції складаються, затверджуються і виконуються відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228 та постанови від 17.05.02 р. № 659. У кошторисі доходів і витрат Станції (на 2007 р.) сплановано власні надходження по спеціальному фонду від послуг з реалізації компонентів і препаратів, виготовлених з донорської крові.

Отже, посилання відповідача на невідповідність постанови Ради міністрів АРК № 232 законові , необгрунтованість формування та застосування плати за послуги позивачем не приймаються судом.

Крім того, щодо спірного рішення № 13 від 14.03.08 р., має бути зазначено, що за ст. 14 закону України «Про ціни та ціноутворення» вся необгрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки. Оскаржуване рішення не враховує підпорядкованості та передбачає стягнення виключно в доход держбюджету.

Перевіривши спірні рішення відповідача відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України , суд не вбачає, що вони прийняті обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також розсудливо.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача у частині щодо визнання недійсними рішення та припису.

Щодо акту перевірки, то з огляду на аналіз діючого законодавства він є лише службовим документом, на підставі якого державні інспекції по контролю за цінами приймають відповідні рішення, а тому сам по собі не має обов’язкового характеру для суб’єктів господарювання та не породжує для позивача по справі жодних правових наслідків і не може бути віднесений до актів індівідуальної дії в розумінні ст. 17 КАС України, отже, у цієй частині провадження має бути закрито.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд з у разі задоволення позову може прийняти постанову у тому числі і про визнання рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності протиправними, скасування або визнання нечинним рішення. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3, 40 грн. із державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94, п. 3 прикінцевих та перехідних положень КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 94, п.1 ч. 1 ст. 157, 160-163, п. 6 прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Постановив:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати недійсним з моменту прийняття рішення Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим № 13 від 14.03.08 р. «Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін».

3.          Визнати недійсним з моменту прийняття припис Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим № 14 від 14.03.08 р. «Про виконання законних вимог по усуненню порушень державної дисципліни цін».

4.          У частині визнання недійсним акту Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим № 0030 від 14.03.2008 р. провадження закрити.

5.          Стягнути на користь Кримської республіканської установи «Станція переливання крові» (м.Сімферополь, вул. Київська,37/2) з державного бюджету України 3, 40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Виконавчий документ видати після вступу постанови в законну силу за заявою сторони.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.07.08 р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іллічов М.М.