ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2008 р.

12 год. 00 хвил.              Справа № АС-41/148-07

вх.
№ 4668/1-41

Суддя
господарського суду Харківської області Мамалуй О.О.

за участю
секретаря судового засідання Карелкін І.О.

представників
сторін :

позивача
-ОСОБА_2 - представника (за дорученням)

відповідача -
Кошиков К.О. - головний державний податковий інспектор (за дорученням)

по справі за
позовом  ФОП ОСОБА_1., м. Дергачі

до  Дергачівської МДПІ м. Дергачі, Харківська
область

про визнання
нечинним повідомлення

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
звернувся до суду з позовом в якому (після уточнення позовних вимог від
27.08.2007р.) прохає: визнати нечинним податкове повідомлення-рішення
Дергачівської міжрайонної державної
податкової  інспекції у
Харківській області від 01.03.2007р. № /0 про визначення суми
податкового зобов'язання по ПДВ  - 8201
грн., фінансової  санкції по ПДВ - 4101
грн. (всього 12302 грн.), як таке, що не відповідає вимогам законодавства.

Відповідач -
Дергачівська МДПІ у Харківській області у відзиві на позовну заяву та
представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує,
посилаючись на матеріали перевірки. Представник відповідача вказує, що
перевірку проведено у відповідності до приписів діючого законодавства, висновки
перевірки ґрунтуються на фактичних даних, зроблені на підставі ретельного
аналізу господарсько-фінансової діяльності позивача, у зв'язку з чим прохає в
позові відмовити.

Дана справа
розглядалася на підставі процесуальних норм Кодексу адміністративного судочинства
України.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що
21.02.2007р. Дергачівською МДПІ було проведено виїзну позапланову перевірку
позивача з питань підтвердження фінансово-господарських  відносин з приватним підприємством „Альфа” та
дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.03.2005р. по
30.04.2005р. По результатам перевірки був складений акт №126/17-209/.
На підставі висновків вказаного акту відповідачем було ухвалене податкове
повідомлення-рішення. У відповідності до податкового повідомлення-рішення
Дергачівської міжрайонної ДПІ у Харківській області від 01 березня 2007 року №
/0 СПДФЛОСОБА_1 визначена сума податкового зобов'язання по ПДВ -
8201,00 грн. та нараховані фінансові санкції по ПДВ - 4101,00 грн.

В акті
перевірки вказано, що  позивач порушив
вимоги п.п. 7.4.5. п.7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість за 2005 рік у
сумі 8201 грн. в тому рахунку за березень 2005 року - 969,00 грн., за квітень
2005 року - 7232,00 грн.

Між тим, згідно
акту перевірки, що був підставою для винесення оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення № /0 від 01 березня 2007 року - перевіркою не
було встановлено фактів проведення господарських операцій з суб'єктами
господарювання, по яких установчі документи, свідоцтва про державну реєстрацію,
угоди або первинні документи визнано судовими органами недійсними.

В ході
перевірки позивача, відповідачем, як контролюючим органом, не встановлено
виключення контрагента підприємця - ПП «Альфа» із державного реєстру
підприємств та організацій України.

У акті
документальної перевірки Дергачівської міжрайонної ДПІ у Харківській області №
126/17-209/ зазначено, що згідно інформації Гадяцької МДПІ
Полтавської області, та наданої ксерокопії довідки про зняття з обліку платника
податків № 75 від 08.12.2004 року та довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_1 від 25.09.2006 року
ПП «Альфа» знято з обліку, як платника податків в Гадяцькій МДПІ та Гадяцької
райдержадміністрацією Полтавської області внесено до ЄДР запис про рішення
засновників щодо припинення діяльності 24.12.2004 року № 1 000082.

Згідно листа №
09/2-1072 від 26.09.2006 року ГУ статистики у Полтавській області ПП «Альфа»
станом на 26.09.2006 року значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та
організацій України.

Отже у
відповідності до акту документальної перевірки Дергачівської міжрайонної ДПІ у
Харківської області від 21.02.2007 р. станом на момент здійснення господарських
операцій ПП «Альфа» не було виключене із Єдиного державного реєстру підприємств
та організацій України, що беззаперечно свідчить про наявність загальної правоздатності
юридичної особи, що відповідно до вимог цивільного законодавство надавало
підприємству право на здійснення господарської діяльності.

Рішення про
визнання недійсними господарських операцій по придбанню товарів між позивачем
та ПП «Альфа» у передбаченому законом порядку не приймалося, отже висновки
податкового органу передчасні, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення
не ґрунтується на Законі.

Згідно статті 7
п. 7.4. п.п. 7.4.1. ЗУ „Про податок на додану вартість" в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку
у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів, вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва.

Відповідно до
статті 7 п. 7.4. п.п. 7.4.5. „Про податок на додану вартість" - не
підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями.

У разі коли на
момент перевірки платника податку органом ДПС суми податку, попередньо включені
до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді
фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Отже позивачем
було обґрунтовано включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по придбанню
аніоніту у ПП «Альфа» по податковій накладній № 8 на суму ПДВ 969,02 грн. та по
податковій накладній № 14 на суму ПДВ 7232,40 грн.

Зазначене
цілком узгоджується з приписами законодавства. Так згідно вимог Положення про
документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, забороняється
приймати до виконання первинні документи, що суперечать законодавчим і
нормативним актам.

Пунктом 7.2.1.
та п. 7.2.6. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість"
визначено, що податкові накладні видаються та складаються виключно платником
податку на додану вартість. Жодним із чинних на сьогоднішній день законодавчих
або нормативних актів не передбачено обов'язок сторони угоди перевіряти правоздатність
(тим більш спеціальну) іншої сторони угоди. Органам податкової служби України
не надано право визнання недійсними податкових накладних, а також чинне
законодавство не передбачає випадків автоматичної втрати чинності первинною
документацією, до якої відносяться податкові накладні. Зняття підприємства з
податкового обліку не тягне за собою автоматичної недійсності угод, укладених
такою юридичною особою. Податкові накладні, складені підприємцем, відповідають
вимогам чинного законодавства України стосовно форми і порядку їх оформлення.
Чинним законодавством також не передбачено порядку перевірки складання
податкових накладних з боку контрагентів.

Крім того
згідно статті 20 Закону України „Про систему оподаткування", обов'язок
контролю за здійсненням контрагентом розрахунків з бюджетом, в тому числі по
податку на додану вартість віднесено тільки на державні податкові органи та
інші державні органи у рамках їх компетенції. Про це говорить і пункт 10.2. ст.
10 Закону України „Про податок на додану вартість", де прямо вказано, що
контроль за розрахунками та внесенням податку на додану вартість в бюджет
здійснюють податкові органи. Насамперед позивач - СПДФЛ ОСОБА_1. не може та не
повинна нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства,
припущені з боку контрагентів за господарськими операціями. Про це прямо
вказано у статті 61 Конституції України, де йдеться що юридична
відповідальність має індивідуальний характер.

Ухвалою суду
від 16.04.2007р. було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення
якої суд поставив запитання: „Чи відповідають висновки акту перевірки
документам фінансово-господарської діяльності та бухгалтерського обліку
позивача?”.

Згідно висновку
судово-економічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових
експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса №12261 від 11.02.2008р. висновки
акту Дергачівської МДПІ у Харківський області №126/17-209/ про
недотримання позивачем вимог п.п.7.4.5. п.7.4. ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість” за березень 2005р. на суму 969 грн та за квітень
2005р. на суму 7232 грн.  документально
не підтверджуються.

За таких
обставин висновки, викладені безпосередньо в акті перевірки, не відповідають
фактичним правовідносинам сторін за господарськими договорами, отже винесення
податкового повідомлення - рішення про визначення суми податкового зобов'язання
є незаконним та необґрунтованим. Позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 8
Конституції України, ст.ст. 4, 8, 94, 161- 163
Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити. Визнати
нечинним податкове повідомлення-рішення Дергачівської міжрайонної
державної  податкової  інспекції у Харківській області від
01.03.2007р. № /0 про визначення суми податкового зобов'язання по
ПДВ  - 8201 грн. та фінансової  санкції по ПДВ - 4101 грн.

2.          Стягнути з державного бюджету на
користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл.
проф. М.С. Бокаріуса (код 02883133 управління державного казначейства України у
Харківській області МФО 851011 рах. № 0408) суму вартості
судової  експертизи - 1502,40 грн.

3.          Стягнути з державного бюджету на
користь суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особиОСОБА_1
суму судових витрат 3,40 грн.

Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а також особи,  які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або
частково.

На постанову
через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна
скарга може бути  подана через суд першої
інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Постанову по
даній справі в повному обсязі виготовлено 22.04.2008р. о 10-00 год.

Суддя
Мамалуй О.О.