ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2008 р. Справа № 11/874/07

За позовом: Акціонерне товариство відкритого типу “Гілея”

(55204, Миколаївська обл., м.Первомайськ, Бульвар Миру, 4)

до відповідача: Виробничо-комерційного підприємства “Каро”

(56301, Миколаївська обл., смт.Врадіївка, вул.Ломоносова, 40)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Кузнєцов І.Є. –дов. №7-двр від 26.12.2007р.

від відповідача: Аписарев С.О. - дов. від 02.03.2007р.

Суть спору: стягнення 274244,37 грн. по договору №199/св від 15.02.2006р.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги визнав частково у сумі 77067,84 грн. посилаючись на те, що за умовами спірного договору, який ним виконувався, договірна ціна буряку складала 234 грн., а сума процентів за користування товарним кредитом 2% в той час, коли за умовами договору, який є у позивача ці показники мають дані 234 грн. за тону буряку та 20% за користування товарним кредитом.

Щодо фактичної кількості поставки буряку, його цукристості, кількості отриманих товарно-матеріальних цінностей у сторін розбіжностей не має.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд –

в с т а н о в и в:

Як пояснив представник позивача під час судового розгляду справи, 15.02.2006р. між сторонами було укладено Договір №199/св на вирощування та постачання цукрових буряків, за умовами якого сторони домовились діяти для досягнення спільної мети на основі співробітництва спільної трудової участі та організації, шляхом використання власного майна, устаткування, фінансових, людських ресурсів, матеріалів, сировини тощо. Крім того, виробник (відповідач по справі) зобов’язався передати у власність заводу коренеплоди цукрових буряків, а останній, в свою чергу, зобов’язався прийняти товар та здійснити його оплату на умовах, визначених договором.

Як вказує позивач в заяві, на виконання умов договору позивач здійснив передплату у сумі 250000,0 грн. та поставив товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 460454,36 грн.

Поставка товарно-матеріальних цінностей виробнику здійснюється на умовах товарного кредиту.

Пунктом 2.12 спірного договору сторони записали, що за користування товарним кредитом виробник сплачує заводу відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 20% річних.

Відповідач, за умовами договору, зобов’язався поставити позивачу 6000 тонн цукрових буряків за ціною 195,0 грн. за 1 тонну в строк до 26.10.2006р. (п.2.4, 3.1 Договору).

У зв’язку неналежним виконання відповідачем своїх обов’язків, а саме частковою поставкою товару (2679,495 тонн на загальну суму 535519,72 грн.) та з врахуванням проведеного позивачем заліку зустрічних однорідних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за отримані на умовах товарного кредиту товарно-матеріальні цінності у сумі 274244,37 грн. та неустойку у сумі 17555,57 грн.

Відповідач у відзиві заперечує проти позовних вимоги, посилаючись на наданий суду текст договору №199/св від 15.02.2006р., який містить відмінності від тексту договору наданого позивачем.

Так, зокрема, п.2.12 Договору передбачає сплату 2%, а не 20% річних за користування товарним кредитом.

Пункт 2.4 передбачає поставку 2500 тонн цукрових буряків, а не 6000 тонн.

Згідно п.3.1 договору, наданого відповідачем, ціна товару становить 234,0 грн. за тонну, а не 195,0 грн., як вказано у договорі наданому позивачем.

Ці обставини були предметом розгляду у спорі між цими ж сторонами, з цих же підстав та цього ж предмету спору у справі №11/ 91/07.

Приписами статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Під час розгляду згаданої справи, названі обставини, зумовили необхідність у витребуванні від сторін оригіналів договорів.

У судове засідання 10.04.2007р. відповідачем було представлено оригінал свого примірника договору для огляду судом.

Ухвалою суду від 10.04.2007р. суд зобов’язав позивача надати оригінал договору №199/св від 15.02.2006р. на вирощування та постачання цукрових буряків, оскільки надані сторонами примірники договорів мають розбіжності.

Позивача було попереджено про залишення позову без розгляду у разі ненадання витребуваних матеріалів.

Вимоги вказаної ухвали позивачем виконані не були.

В зв’язку з цим, позовні вимоги АТЗТ „Гілея” були залишені без розгляду оскільки, відсутність оригіналу наданого позивачем договору позбавило суд можливості визначити дійсні обставини справи, зокрема з’ясувати умови існуючих між сторонами домовленостей стосовно кількості товару, що мав бути поставлений, його ціни, розміру відсотків за користування товарним кредитом тощо, тобто перешкоджає встановленню правильності розрахунку заборгованості відповідача, а відповідно прийняттю по справі обґрунтованого та законного рішення.

Під час розгляду даної справи відповідач надав до суду нотаріально завірену копію спірного договору пояснивши, що сам оригінал договору надати не в змозі у зв’язку з його втратою.

При цьому, на першій сторінці екземплярі договору відповідача міститься відмітка штампу товариства „Гілея”, що спростовує можливість її підробки без участі особи позивача.

Отже, наявність вини позивача у такій ситуації не є виключеною.

Викладені обставини унеможливлюють призначити судом експертизу відносно питань наявності чи відсутності підробки одного з договорів.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази повинні подаватись сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Оскільки, позивачем не надано жодного доказу того, що відповідачем повинні були виконуватись умови спірного договору в його редакції, відповідно і відповідачем не надано доказів щодо виконання умов договору який було пред’явлено ним, суд позбавлений можливості зробити однозначний висновок відносно переваги одного з наданих сторонами договорів.

Враховуючи, що сторонами вичерпано можливість надання інших доказів, суд, враховуючи наявність спору між сторонами щодо фактичного існування заборгованості, що також визнається відповідачем, вважає за можливе розглянути даний спір як без договірний.

Учасники спору погоджуються, що відповідачу було перераховано 250000,0 грн. та поставлено товарно-матеріальні цінності на суму 460454,365 грн.

Не заперечують учасники спору і те, що відповідач поставив позивачу 2679,495 тонн цукрового буряку відповідної цукристості.

Щодо визначення ціни поставленого покупцю цукрового буряку суд вважає за можливе застосувати в даному випадку середню ціну між цінами зазначеними в примірнику договору наданому позивачем (195,0 грн.) та примірником договору наданим відповідачем (234,0 грн.), і щодо вартості поставленого буряку з врахуванням положень Постанови КМУ від 20.02.2006р. №171 „Про заходи щодо державного регулювання виробництва і реалізації цукру та цукрових буряків” якою затверджено мінімальні ціни на цукрові буряки, які поставлятимуться з 1 вересня 2006 р. до 1 вересня 2007 р. для виробництва цукру в на зазначений період з урахуванням базисної цукристості.

Згідно з додатком до цієї постанови, приписи якої враховувались позивачем, мінімальні ціни на цукрові буряки ДСТУ 4327:2004 встановлювались в розмірі 162,5 грн. (без ПДВ).

За таких обставин, судом здійснено розрахунок вартості поставленого буряку, з врахуванням показників цукристості, та визначено його вартість у сумі 588635,09 грн.

Враховуючи не доведеність сторонами договірних відносин, суд не вбачає підстав для стягнення відсотків за користування товарним кредитом.

Таким чином, сума заборгованості відповідача становить 121819,27 грн., яка підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Виробничо-комерційного підприємства “Каро”, 56301, Миколаївська обл., смт.Врадіївка, вул.Ломоносова, 40 (р/р 71 у МОФ АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 326018, ) на користь Акціонерне товариство відкритого типу “Гілея”, 55204, Миколаївська обл., м.Первомайськ, Бульвар Миру, 4 (р/р 0233 у ТОВ „Укрпромбанк”, МФО 321228, ) 121819,27 грн. боргу, 121,82 грн. держмита та 52,39 грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя