ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№ 11/136-07-3905

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Одеська залізниця"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р.

у справі

господарського суду

№ 11/136-07-3905

Одеської області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот"

до

третя особа

державного підприємства "Одеська залізниця"

відкрите акціонерне товариство "Одеський припортовий завод"

про

за участю представників сторін

позивача -

відповідача -

третьої особи -

стягнення 53 093,28грн.

Галахова Г.В. дов. № 23-юр від 02.01.2008

Слюсар М.М. дов. № 349 від 20.02.2008

не з’явився

В С Т А Н О В И В:

У травні 2007 року Закрите акціонерне товариство "Северодонецьке об’єднання "Азот" як вантажовідправник на підставі переуступного напису звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської залізниці про стягнення 53093,28 грн. вартості нестачі карбаміду в п’яти вагонах, які перевозились за груповою накладною 48834091.

Ухвалою господарського суду від 08.08.2007 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, залучено вантажоодержувача – ВАТ "Одеський припортовий завод".

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.11.2007 в задоволенні позовних вимог відмовлено на тих підставах, що позивачем не доведено пошкодження завантажувальних люків спірних вагонів під час перевезення, а відтак, не доведено вину залізниці у нестачі вантажу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 рішення суду першої інстанції скасоване та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволені частково – стягнуто з Одеської залізниці на користь позивача вартість недостачі карбаміду за вирахуванням норми втрати при перевезенні 47457,34 коп. та пропорційно судові витрати.

Постанова апеляційного суду обґрунтована доведеністю прийняття залізницею спірних вагонів до перевезення у технічно справному стані, які на станцію призначення надійшли із цілісними ЗПП відправника, але з технічними несправностями, при яких був можливим доступ до вантажу. У спірних вагонах наявні ознаки втрати вантажу, а також його недостача, що доводить вину перевізника у недостачі вантажу.

Не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, Одеська залізниця звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на неправильну оцінку доказів апеляційним судом, відсутність вини залізниці у недостачі вантажу через порушення одержувачем порядку приймання вантажу від залізниці та несвоєчасного оскарження відмови начальника станції скласти комерційний акт, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яким позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, позивач - вантажовідправник Закрите акціонерне товариство "Северодонецьке об’єднання "Азот" 11.12.2006р. зі станції Рубіжне Донецької залізниці відправив третій особі - вантажоодержувачу ВАТ „Одеський припортовий завод ” на станцію призначення Чорноморська-експорт Одеської залізниці карбамід у кількості 2186870 кг, що підтверджується накладною на групу 40 вагонів № 48834091, в силу вимог ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, вказана накладна свідчить про укладення між позивачем та залізницею договору перевезення вантажу.

Згідно з відмітками у цій накладній, карбамід у вагони завантажений засобами відправника, який є власником вказаних вагонів. Вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфами 3-5 розділу 1 гл.1 ТУ правильно та запломбовано ЗПП відправника. Окрім того, у накладній передбачено, що вантаж подається перевізником на під’їзну колію вантажоодержувача.

Порядок експлуатації під’їзної колії вантажоодержувача ВАТ „Одеський припортовий завод” врегульований укладеним між залізницею і вантажоодержувачем договором про експлуатацію залізничної під’їзної колії № 4739 від 24.03.2003р., згідно з яким експлуатується під’їзна колія, яка належить вантажоодержувачу, що примикає до станції Чорноморська Одеської залізниці і обслуговується локомотивом вантажоодержувача.

Відповідно до умов цього договору, вагони для під’їзної колії подаються локомотивом залізниці на 1,2,3,4,13 колії станції Промислова. Здавання вагонів провадиться на 5,6,7,8,9,10 коліях станції. Час здавання та приймання вагонів вказується у натурних листах на прибуття та здачу, які заповнюються під час здавання та приймання вагонів на передавальних коліях, а також у пам’ятці про користування вагонами (контейнерами).

Судами встановлено, що вагони з карбамідом надійшли на станцію їх призначення Чорноморська-експорт Одеської залізниці 13.12.2006р.

Між тим, як встановлено апеляційним господарським судом, у накладній на групу вагонів №48834091 передбачено подачу вагонів на під’їзну колію вантажоодержувача.

Пункт 10 Правил видачі вантажів встановлює, що при подаванні вагонів на під’їзні колії передача їх провадиться в місцях, установлених договором про подавання і забирання вагонів або договорами про експлуатацію під’їзної колії, і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам’ятці про користування вагонами і контейнерами.

Пунктом 4 Правил користування вагонами і контейнерами також передбачено, що час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам’ятці про користування вагонами, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій. Пам’ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника. При цьому згідно з додатком 2 до п.3 Правил користування вагонами і контейнерами Пам’ятка про користування вагонами і контейнерами (Форма ГУ-45) складається в одному екземплярі тільки для станції.

Виходячи із вимог Правил видачі вантажів, Правил користування вагонами, а також умов укладеного між залізницею і вантажоодержувачем договору про експлуатацію залізничної під’їзної колії,апеляційний суд дійшов висновку,що належним доказом, який надає можливість встановити число, місяць, години, хвилини подавання вагонів на під’їзну колію,закінчення розвантаження та забирання вагонів з під’їзної колії є Пам’ятка про користування вагонами.

Пам’ятка користування спірними вагонами залізницею не складалася у зв’язку з тим, що позивач є власником вагонів і не сплачує збір за користування вагонами, однак, такі підстави не передбачені Правилами користування вагонами.

У натурних листах зазначений час прибуття і здавання вагонів з карбамідом на під’їзній колії 13.12.2006р. о 5 год.15 хв.

Згідно з поясненнями залізниці, на станції призначення маса вантажу залізницею не перевірялася, оскільки вантаж надійшов в непошкоджених вагонах з непошкодженими ЗПП відправника. Однак,при передаванні вагонів на під’їзній колії чотири вагони з карбамідом №59567610, №58772799, №59034298, №58797796, що надішли по груповій накладній №48834091, були переважені залізницею за усною заявкою вантажоодержувача, що відповідає вимогам п.23 Правил видачі вантажів, згідно з яким вимога про перевірку маси вантажу у вагонах, що подані на під’їзну колію, може бути заявлена в момент прийняття вагонів у пункті, встановленому договором.

Переважування чотирьох вагонів залізницею підтверджуються виписками з книги переважувань на під’їзній колії Одеського припортового заводу ст. Чорноморська за 13.12.2006р., які підписані з боку залізниці - прийомоздавальником станції Чорноморська Тимчук, а з боку вантажоодержувача –ваговиком Одеського припортового заводу Ебель.

За результатами цього переважування виявилося, що вагоні №59567610 вага вантажу по документам 56780 кг, брутто 70200, тара з бруса 23450 кг, нетто 46750, різниця у вагах в сторону зменшення на 10030 кг. У вагоні №58772799 вага вантажу по документам 49200 кг, брутто 64530, тара з бруса 21500 кг, нетто 43030, різниця у вагах в сторону зменшення на 6170 кг. У вагоні №59034298 вага вантажу по документам 49600 кг, брутто 55150, тара з бруса 22320 кг, нетто 32830, різниця у вагах в сторону зменшення на 16770 кг. У вагоні №58797796 вага вантажу по документам 48250 кг, брутто 62630, тара з бруса 22300 кг, нетто 40330, різниця у вагах в сторону зменшення на 7920 кг.

Таким чином, виписки з Книги переважувань за 13.12.2006р. свідчать, що при передаванні вагонів на під’їзній колії залізницею здійснено переваження чотирьох вагонів і виявлено невідповідність маси вантажу натурою з даними, зазначеними у накладній.

Такі обставини є підставою для складання комерційного акту, оскільки в силу вимог п. „а” ст.129 Статуту залізниць України, комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, як невідповідність маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. При цьому вимогами п.4 Правил складання актів встановлено, що при вивантаженні на місцях незагального користування комерційні акти складаються у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватися до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього.

Згідно із ст. 129 Статуту залізниць залізниця зобов’язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

Судами встановлено, що про факт недостачі карбаміду у чотирьох вагонах, встановлених при переважуванні в момент приймання вагонів від залізниці, ВАТ "Одеський припортовий завод " додатково повідомив телеграмою від 14.12.2006 начальника станції Чорноморська Одеської залізниці.

Проте, в порушення вимог п. „а” ст.129 Статуту залізниць України, залізницею не було складено комерційний акт, а скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень на відмову начальника станції від складання комерційного акту одержувач вантажу подав 15.12.2006р., тобто з пропуском строку, встановленого п.16 Правил складання актів для подання скарги, оскільки вагони з вантажем від залізниці прийняті одержувачем 13.12.2006р.

Оскільки обставини справи свідчать про наявність нестачі вантажу в момент передачі залізницею вагонів одержувачу, що є підставою для складання комерційного акту, а також про неправомірну відмову залізниці від складання цього акту, то пропуск вантажоодержувачем строку на подання скарги на відмову залізниці від складання комерційного акту не визнаний апеляційним судом підставою для звільнення залізниці від відповідальності.

З огляду на відсутність комерційного акту, в якому відповідно до вимог ст.129 Статуту залізниць України засвідчуються обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажоодержувача, та відправника, та в складенні якого вантажоодержувачу було неправомірно відмовлено залізницею, апеляційний господарський суд прийняв до уваги наявний у матеріалах справи акт експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати № ПД-733 від 18.12.2006р., який має статус приймального акту по кількості, та відповідно до вимог ст.34 Господарського процесуального кодексу України є допустимим доказом у справі.

Експертиза провадилась із 14.12.2006 по 18.12.2006, в Акті експертизи встановлено, що у вагонах № 58797796, № 59034298, № 58772799, № 59567610 запірні важеля завантажувальних люків отогнуті угору і в бік, внаслідок чого запірні важеля не зафіксовані штангою, що фіксує закриття завантажувальних люків. Доступ до вантажу можливий. При відкритті завантажувальних люків наявні воронкообразні поглиблення в карбаміді. На рамі залізничного вагону наявні сліди просипання вантажу. Штанга, що фіксує закриття завантажувальних люків вагонів, закрита і опломбована непорушеними ЗПП вантажовідправника № 9709089, 9709085, 9693019, 9693016.Таким чином у 4-х вагонах встановлено недостачу вантажу 41470 кг.

Судами встановлено, що одночасно із поданням заявки на проведення експертизи 14.12.2006р. вантажоодержувач звернувся до начальника станції Чорноморська з вимогою провести комісійну видачу вантажу в присутності робітників транспортної міліції, однак, залізниця залишила цю вимогу без задоволення, оскільки вантажоодержувач заявив цю вимогу вже після вивантаження вантажу, що є порушенням вимог п.23 Правил видачі вантажів.

Однак, апеляційний суд не визнав як належний доказ дати вивантаження вантажу із вагонів вагонний лист, бо він підписаний лише прийомоздавачем залізниці, а наявність підпису вантажоодержувача взагалі у вагонному листі не передбачена. Пам’ятку про користування вагонами, яка є належним доказом вивантаження вагонів, оскільки підписується як залізницею так і вантажоодержувачем, відповідач до суду не надав.

Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України та ст.314 Господарського кодексу України, ст. 110 Статуту залізниць залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з її вини. Ст. 113 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця звільняється від відповідальності за недостачу прийнятого до перевезення вантажу, якщо така недостача виникла з незалежних від залізниці причин.

При цьому в силу вимог п. „а” ст.111 Статуту залізниць України однією із підстав звільнення залізниці від відповідальності є прибуття вантажу у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами.

Між тим, із обставин справи випливає, що у 4-х із 40 вагонів з карбамідом, які надійшли на адресу вантажоодержувача при цілісних ЗПП відправника, встановлені такі несправності вагонів, при яких був можливим доступ та втрата вантажу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що власником вагонів, завантажених карбамідом, є позивач у справі - вантажовідправник ЗАТ "Северодонецьке об’єднання "Азот", вагони завантажувалися засобами відправника та пломбувалися його ЗПП.

Відповідно до п. 5.1. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв’язку України 28.09.2004р. №856 та зареєстрованих в Мінюсті України 15.10.2004р. №1316/9915, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається тільки після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства. Результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в Книзі пред’явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Апеляційним судом досліджено витяг з Книги пред’явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування зі станції Рубіжна Донецької залізниці, і встановлено, що на станції відправлення залізницею здійснений огляд технічного стану вагонів за №58797796, №59034298, №58772799, №59567610 і зауважень щодо технічного стану цих вагонів не заявлено.

Таким чином, вагони з карбамідом №58797796, №59034298, №58772799, №59567610 прийняті залізницею до перевезення у технічно справному стані. На станцію призначення вказані вагони надійшли з цілісними ЗПП відправника, але з такими технічними несправностями, при яких був можливим доступ до вантажу. У вказаних вагонах наявні ознаки втрати вантажу, а також його недостача.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що залізниця не довела відсутність своєї вини в недостачі вантажу, а тому відповідальність за цю недостачу покладено на залізницю.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України за недостачу вантажу залізниця відшкодовує збитки у розмірі дійсної вартості недостачі маси вантажу, яка в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення і для мінеральних добрив становить 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах. Згідно із розрахунком апеляційного суду понаднормативна недостача карбаміду становить 37152 кг на суму 47257,34 грн.

Доводи залізниці про те, що позивачем не доведений факт ремонту вагонів після вивантаження карбаміду та повернення вагонів власнику, обґрунтовано не прийнятий апеляційним судом до уваги як такий, що не має безпосереднього відношення до факту недостачі вантажу, що перевозився по накладній 48834091.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Одеської залізниці, оскільки судом апеляційної інстанції повно досліджені всі обставини даної справи, їм надана належна правова оцінка та прийнято обґрунтоване судове рішення.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів по справі.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Одеська залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р. у справі № 11/136-07-3905 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська