ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.08                                                                                 Справа № 6/118пд

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства “Донецька залізниця” в особі структурного підрозділу Вагонне депо Луганськ, м. Луганськ

до Міського комунального підприємства "Луганськ-Сервіс-Плюс", м. Луганськ

про стягнення 195 414 грн. 23 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Федорова О.А. (дов. № Н-01/2776 від 06.08.08),

від відповідача –не прибув;

в с т а н о в и в:

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості з урахуванням індексу інфляції у сумі 193 501 грн.34 коп., 3% річних у сумі 1 912 грн. 89 коп. та розірвання договору про надання послуг з опалення житлового фонду № 66 від 31.10.07. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог № 01/17-562 від 12.08.08.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання не з’явився, проте про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином. Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представник позивача надав до суду заяву про зменшення позовних вимог № 01/17-606, за якою зазначив, що відповідачем частково сплачена заборгованість у сумі 10-00 грн., у зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 174 789 грн. 44 коп., інфляційні нарахування в розмірі 17 711 грн. 90 коп., 3% річних в розмірі 1 912 грн. 89 коп. та розірвати договір № 66 від 31.10.07.

Вказана заява приймається судом до розгляду відповідно до ст. 22 ГПК України і позовними вимогами слід вважати вимоги, викладені у даній заяві.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

31.10.07 між сторонами у справі був укладений договір про надання послуг з опалення житлового фонду №66, за умовами якого МКП «Луганськ-Сервіс-Плюс»- «Замовник»за договором –відповідач у справі, доручає, а ДП «Донецька залізниця»в особі начальника вагонного депо - «Виконавець»за договором - позивач у справі приймає на себе зобов’язання щодо забезпечення теплоенергією житлових будинків «Замовника»за адресами: м. Луганськ, вул. Українська, будинки №№ 5,7,9.

Згідно п.2.5 договору відповідач щомісячно здійснює оплату за отриману теплову енергію до 25 числа наступного за звітним місяцем поточного року, на підставі наданого рахунку.

На виконання умов договору позивач надавав відповідачу відповідні послуги, які останній оплачував не в повному обсязі та несвоєчасно. Так, за розрахунком позивача, відповідачу було надано послуг за період з 01.11.07 по 01.05.08 у сумі 206 789 грн. 44 коп. та виставлені рахунки. Відповідачем оплата наданих послуг здійснена частково у зв’язку з чим, на момент винесення рішення у справі залишилась заборгованість у сумі 174 789 грн. 44 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь (згідно заяви про зменшення позовних вимог від 04.09.08).

Окрім цього, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані інфляційні у сумі 17 711 грн. 90 коп. та 3% річних у сумі 1 912 грн. 89 коп., які позивач просить також стягнути на свою користь.

Разом з цим, позивачем заявлені вимоги про розірвання договору №66 від 31.10.07 у зв’язку із істотним порушенням відповідачем умов договору, а саме –зобов’язань щодо оплати наданих послуг.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ч.2 ст. 651 ЦК України та зокрема зазначає, що у зв’язку із невиконанням з боку відповідача умов договору позивач не виконав планове завдання щодо отримання доходів від наданих послуг. При плані в 172,3 тис. грн.. позивач отримав доход в сумі 25,8 тис. грн..

Відповідачем позовні вимоги не оспорені.

Оцінивши матеріали справи та доводи позивача у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно

до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було вказано вище, між сторонами у справі укладений договір № 66 від 31.10.07 на виконання умов якого позивач надавав відповідачу відповідні послуги на загальну суму 206 789 грн. 44 коп., які відповідач оплачував несвоєчасно та не в повному обсязі у зв’язку з чим за період з 01.11.07 по 01.05.08 залишилась заборгованість у сумі 174 789 грн. 44 коп.

Зазначена сума заборгованості підтверджена матеріалами справи та не оспорена відповідачем.

З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 174 789 грн. 44 коп. слід задовольнити в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних в сумі 17 711 грн. 90 коп. і 3% річних в сумі 1 912 грн. 89 коп. за період січень –червень 2006 року слід визначити, що вказані вимоги позивача є обґрунтованими на відповідають положенням ст. 625 ЦК України, у зв’язку з чим вказані вимоги також слід задовольнити.

Щодо вимог про розірвання договору про надання послуг з опалення житлового фонду № 66 від 31.10.07. слід вказати на наступне.

Розділом 7 договору визначено, що він вступає в силу з 31.10.07 і діє до 15.04.08. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодні із сторін не висловиться в письмовій формі про припинення договору, він вважається пролонгованим на 1 рік.

У даному випадку сторони не заявили про припинення дії договору №66, у зв’язку з чим він вважається пролонгованим до 15.04.2009 року.

Вказаний договір за своєю правовою природою та предметом є договором про надання послуг та зокрема регулюється положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

В той же час, цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів частини 2 статті 651 вказаного кодексу договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за

об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

В даному випадку позивач вважає, що істотним порушенням умов договору є несвоєчасна та неповна оплата відповідачем наданих послуг.

Як вбачається із матеріалів справи відповідача оплачував надані послуги але в меншій сумі ніж повинно бути оплачено.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В силу статей 42, 43, 33 ГПК України правосуддя в господарських сулах здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вказані положення позивач при зверненні з позовом мав обґрунтувати свої вимоги поданими суду доказами, а відповідач –спростувати доводи позивача. Тобто, виходячи з наведених приписів, згідно з принципом змагальності саме позивач мав надати суду певні докази допущення відповідачем порушень. У разі ж надання позивачем відповідних доказів та невизнання певних обставин відповідачем, на останнього покладається обов’язок їх спростування.

Так, позивач зобов’язаний довести суду обставини щодо наявності у нього шкоди, яка заподіяна внаслідок здійснення відповідачем часткової оплати наданих послуг.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору №66 від 31.10.07 слід відмовити.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість у сумі 174 грн. 789 коп., інфляційні нарахування

у сумі 17 711 грн. 90 коп., 3% річних в розмірі 1 912 грн. 89 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно обґрунтовано заявлених та задоволених вимог.

Разом з цим, позивачу слід повернути із Державного бюджету України на підставі Декрету КМУ «Про Державне мито»зайво сплачене за платіжним дорученням № 2385 від 12.08.08 державне мито у сумі 0,54 грн.

На підстав викладеного, ст.19 Конституції України, керуючись ст.ст. 22,44,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Міського комунального підприємства «Луганськ-Сервіс-Плюс», м.

Луганськ, вул. Коцюбинського, б. 14 (фактична адреса –м. Луганськ, кв. Норинського, б. 4а), код 31995921, на користь:

- Державного підприємства «Донецька залізниця»в особі структурного підрозділу Вагонне депо Луганськ, м. Луганськ, вул. Українська, б.86, код 01075767, заборгованість

у сумі 174 грн. 789 коп., інфляційні нарахування у сумі 17 711 грн. 90 коп., 3% річних у сумі

1 912 грн. 89 коп., держмито у сумі 1 954 грн. 15 коп., витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у сумі 59 грн.00 коп.

Повернути ДП «Донецька залізниця»в особі структурного підрозділу

Вагонне депо Луганськ, м. Луганськ, вул. Українська, б.86, код 01075767 зайво сплачене

за платіжним дорученням № 2385 від 12.08.08 державне мито у сумі 0,54 грн. Підставою для повернення є дане рішення, скріплене печаткою суду.

3.          У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –10.09.2008.

Суддя                                                                      Т.А.Василенко

Помічник судді                                                  С.А.Кулешова