СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Луцьк, пр. Волі, 54 а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"12" травня 2008 р.

Справа № 5/42-2А.

за позовом: Державного підприємства
«Нововолинський ремонтно-механічний завод»

до Нововолинської об'єднаної
державної податкової інспекції

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення
№/0/243/24 від 14.01.2005р

Суддя Слупко  В.Л.

Представники сторін, які брали участь в судових засіданнях по
адміністративній справі:

від позивача: Панчук Т.П.- гол.бух.
довіреність від 11.03.08р. №19 (130-1), Мацюха А.В.-провідний юрисконсульт
(довіреність від 10.03.08р. №19/130).

від відповідача: Новосад Ю.М. -
гол. держ. податковий інспектор юридичного сектору (договір від 08.01.08р.),
Івченко О.Ф. - старший опероповноважений ГВЛМ Луцької ОДПІ довіреність від
24.03.08р. №3334 (10-009).

Суть спору: ДП "Нововолинський
РМЗ" просить визнати нечинним
податкове повідомлення рішення від 14.01.2005р.
№/0/243/24,
яким Нововолинська ОДПІ застосувала до підприємства штраф в сумі 148210
грн.23коп. за самостійне відчуження актів без попередньої згоди податкового
органу,  які перебували в податковій
заставі, посилаючись на наступне :

- висновки, викладені в акті
перевірки від 12.01.2005р. про відчуження підприємством "РМЗ"  активів шляхом проведення бартерних операцій
з ДП "Волиньвугілля" не відповідають дійсності;

- актами звірки розрахунків станом на
01.10.2006р. та на 01.02.2008р. підтверджується відсутність проведення
бартерних операцій з ДП "Волиньвугілля", оскільки по господарських
операціях сторони завжди розраховувались коштами ;

- на даний час дебіторська
заборгованість в сумі 148210грн.23коп. перед ДП "Волиньвугілля" існує
та не підлягає списанню, як стверджує Нововолинська ОДПІ, оскільки перебіг
строку позовної давності перервався шляхом визнання боргу при підписанні акта
звірки від 31.10.2006р.;

- при застосуванні податкової застави
на всі активи РМЗ Нововолинською ОДПІ не було враховано суми його податкового
боргу, який станом на 01.01.2004р. становив 773 тис.грн. ,  а активи підприємства становили
9822,9тис.грн.

Представники в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали повністю.

Нововолинська ОДПІ в своїх
запереченнях та представники в судових засіданнях позовні вимоги не визнають,
стверджуючи, що при здійсненні 12.01.2005р. перевірки стану збереження активів,
які перебували в податковій           заставі,
було встановлено, що Нововолинський РМЗ провів операції по реалізації готової
продукції на ДП "Волиньвугілля" без попередньої згоди податкового
органу на суму 148210грн.23коп., по якій зобов'язання між позивачем та ДП
"Волиньвугілля" згідно даних бухгалтерського обліку РМЗ були
припинені, що свідчать про проведення між сторонами заліку та погашення
взаємної заборгованості, що по своїй суті є бартерною господарською операцією.
За відчуження позивачем активів, які перебували в податковій заставі, без
попередньої згоди податкового органу, відповідно до п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17
Закону України №2181 до позивача оспорюваним рішенням правомірно застосовано
штраф в  розмірі суми такого відчуження -
148210грн.23коп.

Крім того, відповідач як на підставу
відмови у позові посилається на пропуск позивачем річного строку на звернення
до суду з адміністративним позовом, встановленим ст.39 КАСУ.

Дослідивши матеріали справи
заслухавши пояснення представників сторін суд встановив наступне :

12.01.2005р. Нововолинською ОДПІ було
проведено перевірки стану збереження активів Нововолинського РМЗ, які
перебували в податковій заставі.

Судом з'ясовано, що станом на
01.01.2004р. заборгованість позивача перед бюджетом становила 773тис.грн., що
було правовою підставою  в чинній на той
момент редакції п.п.8.2.2 п.8.2 ст.8 Закону України №2181- вважати, що всі
активи платника перебували в податковій заставі, а тому судом не береться до
уваги посилання позивача на те, що Нововолинська ОДПІ при застосуванні
податкової застави на всі активи РМЗ не врахувала суми податкового боргу,
оскільки рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005р. №2-рп (2005) у
справі №10-9/2005 про податкову заставу на той момент ще не існувало,
відповідно не могло бути застосовано податковим органом.

В акті перевірки №1 від 12.01.2005р.
зафіксовано, що ДП "Волиньвугілля" як поручитель розрахувався за
борги Нововолинського РМЗ перед ДП "Укренерговугілля" за надані в
травні-грудні 2004 року послуги по транспортуванню електричної енергії в сумі
148210грн.23коп., перерахувавши кредитору зазначену суму платіжними
дорученнями. Згідно накладних та податкових накладних в період травень-грудень
2004р. позивач реалізував ДП "Волиньвугілля" готову продукцію на
загальну суму 204726грн., за яку ДП "Волиньвугілля" кошти позивачу не
сплатило, а відповідно до даних бухгалтерського обліку перевіряємого періоду
взаємні грошові зобов'язання між позивачем та ДП "Волиньвугілля" були
припинені (погашені). Обгрунтовуючи проведений між сторонами залік та погашення
взаємної заборгованості ознаками бартерної господарської операції,  Нововолинська ОДПІ за результатами перевірки
податковим повідомленням рішенням від 14.01.05р. № 0/0/243/24
застосувала до позивача штраф в сумі 148210 грн. 23коп. за самостійним
відчуженням активів, які перебувають в податковій заставі та  потребують обов'язкової попередньої згоди
податкового органу на такі відчуження з посиланням на підп. 17.1.8 п. 17.1.ст. 17
Закону "2181".

Однак позивач в позовній заяві, в
доповненнях до позовної заяви та у виступах своїх представників категорично
заперечує факт проведення взаємозаліку з ДП "Волиньвугілля" за
поставлену готову продукцію в травні-грудні 2004р., в підтвердження чого надає
суду акти взаємозвірки заборгованості з ДП "Волиньвугілля" станом на
01.10.2006р.та 01.02.2008р. з поясненням того, що господарські операції,
здійснені в травні-грудні 2004р. є складовою дебіторської та кредиторської
заборгованості, зазначеної на 01.01.2008р., лист Нововолинської ОДПІ від
06.03.2008р. №2496/24-005/4, яким дано згоду на здійснення операцій з активами,
а саме на проведення взаєморозрахунків по дебіторській і кредиторській
заборгованості в т. ч. з ДП «Волиньвугілля» відповідно на суми: 399778грн. та
931052грн., які зазначені в акті взаємозвірки станом на 01.02.08р., копії
відомості №16 за травень-листопад 2004., рахунки: №631 "Розрахунки з
вітчизняними постачальниками", №361 "Розрахунки з вітчизняними
покупцями", №685 "Розрахунки з іншими кредиторами", акт ревізії
КРУ від 30.11.2006р.

Стаття 71 КАСУ передбачає, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Нововолинська ОДПІ в акті перевірки
не зазначила, якими саме доказами підтверджується факт проведення взаємозаліку
між позивачем та ДП "Волиньвугілля". Відповідно до ст. 217 ЦК України
(в редакції 1963р.) та ЦК України, який набрав чинності з 1.01.2004р.
зарахування однорідних вимог, строк яких настав, здійснювалось та здійснюється
лише за заявою  однієї із сторін взаємних
зобов'язань, проте в акті перевірки також незазначено, за чиєю заявою (її
номер, дата) здійснювався взаємозалік заборгованості.

Таким чином, із врахуванням  вищевикладеного, доводи Нововолинської ОДПІ
про факт проведення бартерних операцій між позивачем та ДП
"Волиньвугілля" в період травень-грудень 2004р. визнаються
непереконливими із-за відсутності зазначення в акті перевірки будь-яких доказів
в їх підтвердження, в зв'язку з  чим
суд  фактично позбавлений можливості оцінити
правомірність застосованою до Нововолинського
РМЗ штрафу в сумі 148210грн.23коп.

Посилання Нововолинської ОДПІ на те,
що згідно підп. 4.2.3.п.4.2 ст. Закону "2181" обов'язок доказування
того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом є помилковим,
покладається саме на платника податків, не береться судом до уваги, так як
зазначена норма не стосується судового порядку оскарження рішень податкових
органів, оскільки правосуддя в Україні здійснюється відповідно до процесуальних
норм, які регламентують порядок здійснення судочинства.

Крім того, не заслуговує на увагу
суду посилання відповідача як на підставу відмови в позові на те, що позивачем
для оскарження рішення пропущено річний строк на звернення до суду,
встановлений ст. 99 КАС України, оскільки передбачений вказаною статтею річний
строк на   звернення до суду поширюється
на акти, які прийняті з 01.09.2005р., тобто з моменту набрання чинності КАСУ, а
тому на оскаржуване позивачем рішення від 14.01.05р. поширюється 3-х річний
строк, який позивачем не пропущено (заяву подано до суду 06.12.2007р.)

Із врахуванням вищезазначеного суд
вважає вимогу позивача такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 99, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

постановив:

Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення №/0/243/24 від 14.01.2005р. про застосування до
ДП "Нововолинський РМЗ"  штрафу
в сумі 148210грн.23коп.

Суддя
В.Л. Слупко

Дата виготовлення повного тексту
постанови 17.05.2008р.

Суддя
Слупко В.Л.