ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.08                                                                                 Справа № 6/106.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали за позовом

Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства “Луганськтеплокомуненерго”в особі експлуатаційного району м. Ровеньки ЛОКСТП “Луганськтеплокомуненерго”, м. Ровеньки Луганської області

до Комунального підприємства “Житлово–експлуатаційна контора”, м. Ровеньки Луганської області

про стягнення 34 975 грн. 16 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Дікса Т.В., дов. № 15/42-17-134 від12.05.08;

від відповідача –не прибув;

в с т а н о в и в:

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу за договором у сумі 34 975 грн. 16 коп.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання жодного разу не з’явився, проте про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Справа розглядається за відсутністю представника відповідача, у порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.05.05 між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач –прийняти та оплатити товар. На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу відповідний товар на загальну суму 34 975 грн. 16 коп., який останній не оплатив.

З метою отримання коштів за поставлений товар позивач направляв відповідачу претензії. Які останній також не оплати та не визнав.

Приймаючи до уваги, що відповідач у добровільному порядку заборгованість у сумі 34 975 грн. 16 коп. не оплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач позовні вимоги не оспорив.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представника позивача, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

31.05.05 між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого «Продавець»- позивач у справі зобов’язався передати у власність «Покупця»- відповідача по справі, товар , а останній – прийняти та оплатити товар відповідно до наданих рахунків.

Пунктом 1.5 договору визначено, що вартість проданих товарів складає 26 052 грн. 00 коп.

Будь-які додаткові угоди, специфікації або додатки до договору між сторонами не укладалися та не підписувалися.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно накладної №1 позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 34 975 грн. 16 коп. Разом з цим, позивачем відповідачу був виписаний рахунок на оплату вказаної суми №332 від 31.05.05.

У зазначених документах, а також довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯКИ № 064926 не визначено, що товар постачається та отримується саме за договором від 31.05.05.

Окрім цього, у рахунку також не сказано, що він виставлений саме по цьому договору.

Тобто, позивачем не доведено, що ним здійснена поставка відповідачу товару саме за договором від 31.05.05.

Умовами договору від 31.05.05 передбачено, що оплата здійснюється згідно рахунку і накладної.

Тобто, сторонами у договорі не було визначено певного строку оплати поставленої продукції.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З метою отримання коштів за поставлений товар позивач направляв відповідачу претензії від 12.04.06, 07.03.08. Відповідями на претензії, відповідач зазначив, що не визнає заборгованості за договором 34 975 грн. 16 коп., оскільки договір на отримання товару у зазначеній сумі між сторонами у справі не укладався

Приймаючи до уваги викладене, слід визначити, що позивачем не доведено суду, що ним була здійсненна поставка товару за договором від 31.05.05, у зв’язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПКС України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44,49,75,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.          У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –24.06.08.

Суддя                                                    Т.А.Василенко

Помічник судді І.О.Каширіна