ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

21.07.2008

Справа №2-15/4324-2008

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» (96100, АР Крим, м. Джанкой, вул.. Кримська, 86, ідентифікаційний код 00952025)

До відповідача Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» (96004, АР Крим, м. Красноперекопськ, вул.. Промислова, 1; Красноперекопський район, с. Новорибацьке, ідентифікаційний код 00476702)

Про стягнення 200400,65 грн.

За зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» (96004, АР Крим, м. Красноперекопськ, вул.. Промислова, 1; Красно перекопський район, с. Новорибацьке, ідентифікаційний код 00476702)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» (96100, АР Крим, м. Джанкой, вул.. Кримська, 86, ідентифікаційний код 00952025)

Про визнання договору недійсним

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача (відповідача за зустрічним позовом) – Соколова Л.М., довіреність № 7 від 31.03.2008 р., у справі

Від відповідача (позивача за зустрічним позовом) – не з’явився

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» про стягнення 200400,65 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті поставленого товару за договором № 01/02-07 від 28.07.2007 р., в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 134398,40 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 37494,34 грн. інфляційних втрат, 16602,80 грн. 12% річних, 11905,11 грн. пені.

У судовому засіданні представником позивача була надана заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач змінив суму позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача 203763,52 грн., в тому числі 129398,40 грн. основного боргу, 43366,37 грн. інфляційних втрат, 17961,82 грн. 12% річних, 13036,93 грн. пені. В частині стягнення суми основного боргу у розмірі 5000,00 грн. позивач просить суд прийняти відмову від позову.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних вимог, оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

У судовому засіданні 13.05.2008 р. представником відповідача був наданий відзив на позовну заяву, підписаний Головою правління Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» В.Г. Риловим, згідно якого відповідачем була визнана сума заборгованості перед позивачем у повному обсязі.

28.05.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшла зустрічна позовна заява Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» про визнання договору № 01/02-07 від 28.07.2007 р. недійсним.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані недодержанням форми договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» , оскільки з його боку він підписаний неповноважною особою, що суперечить чинному законодавству, а тому Договір № 01/02-07 від 28.07.2007 р., укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 28.05.2008 р. зустрічна позовна заява була прийнята у провадження разом з первісним позовом.

30.05.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшло клопотання відповідача, підписане Головою правління Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» В.Г. Риловим, яким він відзиває попередній відзив на позовну заяву, як помилковий.

15.07.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшла заява позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої просить прийняти відмову від позову в частині стягнення з відповідача 12% річних у розмірі 17961,82 грн., пені у розмірі 13036,93 грн., інфляційних втрат у розмірі 43366,37 грн.

Судом вказана заява була прийнята до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заперечував проти зустрічних позовних вимог, проте відзиву на позов не надав.

Розгляд справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

28.07.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» (Продавець) та Відкритим акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» (Покупець)(відповідач) був укладений договір № 01/02-07. (а.с. 6-7 Т.1)

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Продавець зобов’язується виробити та передати у власність, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити корм для прудових Карпових риб (товар) в строки та на умовах, передбачених Договором.

Строки поставки партії товару обумовлюються Специфікаціями, які є невід’ємними частинами Договору згідно пункту 4.1.

Відповідно до пункту 4.2 Договору Продавець поставляє товар на умовах франко-склад (ЕХW) (ВАТ «Джанкойський елеватор»).

Моментом поставки товару є момент фактичної його передачі Покупцю на ВАТ «Джанкойський елеватор» згідно товарно-транспортних накладних. (пункт 4.3 Договору)

Згідно з пунктом 5.1 Договору платежі по дійсному договору здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Оплата товару здійснюється протягом 2 банківських днів з дати фактичної передачі товару.

Строк дії Договору встановлюється пунктом 9.4 Договору та складає з моменту його підписання обома сторонами до повного виконання сторонами зобов’язань за договором.

Сторони не представили суду доказів зміни умов вказаного договору, його припинення або розірвання, у той час як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Позивачем у виконання своїх зобов’язань за Договором здійснювалися поставки товару, що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими накладними (а.с. 9-37 Т.1), а також товарно-транспортними накладними (а.с. 5-43 Т.2).

Матеріали справи свідчать, що позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну суму 327398,40 грн.

Вказаний товар був отриманий відповідачем, про що свідчить підпис уповноваженого представника відповідача у накладних а також довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей. (13-16 Т.1)

Позивачем на оплату поставленого товару були виставлені відповідні рахунки, наявні в матеріалах справи (а.с. 9-37 Т.1).

Відповідачем Відкритим акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» у підтвердження виконання свого зобов’язання за договором була здійснена часткова оплата отриманого товару у розмірі 198000,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи виписками по рахунку позивача. (а.с. 89-109 Т.1) Крім того, у графі призначення платежу відповідачем зазначалися номери рахунків, які були виставлені позивачем у виконання умов договору.

Проте в порушення умов договору, відповідачем не було сплачено повну вартість поставленого товару в добровільному порядку та в повному обсязі, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 129398,40 грн., що і стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідач відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за поставлений позивачем товар.

Крім того, відповідачем був підписаний акт звіряння взаємних розрахунків від 20.12.2007 р., в якому було відображено кредиторську заборгованість Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» у розмірі 202398,40 грн. (а.с. 8)

За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 129398,40 грн. заборгованості за поставлений позивачем товар, через що вимоги позивача про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» заборгованості у розмірі 129398,40 грн. підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 13.05.2008 р. представником позивача була надана заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач просить суд прийняти відмову від позову в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 5000,00 грн. А також 15.07.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшла заява позивача в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої просить прийняти відмову від позову в частині стягнення з відповідача 12% річних у розмірі 17961,82 грн., пені у розмірі 13036,93 грн., інфляційних втрат у розмірі 43366,37 грн.

Розглянувши матеріали справи, заяву позивача, суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити.

Так, виходячи з норм статті 13 Цивільного кодексу України, яка визначає межі здійснення цивільних прав, судом досліджено правомірність відмови позивача від позову:

-          цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (довіреністю);

-          при здійсненні своїх прав особа зобов’язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині;

-          не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах;

-          при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства;

-          не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Приймаючи до уваги той факт, що звернення з позовом до господарського суду було ініційоване саме позивачем, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову.

Судом встановлено, що відмова позивача від позову не порушує чиї-небудь законні права та охоронювані законом інтереси, а також повноваження, надані представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» Сколовій Л.М. дозволяють відмовитися від позову, через що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального Кодексу України провадження по справі підлягає припиненню у випадку відмови позивача від позову та якщо відмова прийнята господарським судом.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 5000,00 грн., 12% річних у розмірі 17961,82 грн., пені у розмірі 13036,93 грн., інфляційних втрат у розмірі 43366,37 грн.. підлягає припиненню.

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання Договору № 01/02-07 від 28.07.2007 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» недійсним, суд зазначає наступне.

Так, позивач посилається на те, що спірний договір був підписаний не уповноваженою особою з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор», що суперечить статті 203 Цивільного кодексу України, згідно з якою умовою дійсності договору є те, що правочин повинен здійснюватися у формі, встановленій законом, а також статті 207 Цивільного кодексу України, відповідно до вимог якої правочин, що вчиняється юридичною особою, підписується особами, уповноваженими на це статутними документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Оцінивши в сукупності представлені докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але аналогічно породжують цивільні права та обов'язки.

При цьому, у відповідності з частиною 2 вказаної норми підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є:

1) договори і інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів і інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) спричинення майнової (матеріального) і моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до статті 12 Цивільного кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором.

Стаття 14 Цивільного кодексу України містить положення про те, що цивільні обов’язки виконуються в межах, встановлених договором.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою — третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

Отже, законодавцем не передбачено недодержання сторонами вимог частини 4 статті 203 Цивільного кодексу України як підставу недійсності правочину. В той час, як позивач за зустрічним позовом посилається саме на недодержання відповідачем за зустрічним позовом частини 4 статті 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Більш того, згідно статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. (частина 2 статті 218 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом вище, позивачем у виконання умов договору здійснювалися поставки товару відповідачу, відповідачем вказаний товар приймався, а також здійснювалася часткова оплата Відкритим акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» отриманого товару.

Зазначене безперечно свідчить про вчинення дій по виконанню договору однією стороною, та підтвердження їх вчинення з боку іншої сторони шляхом прийняття виконання, а також часткового виконання свого зустрічного зобов’язання.

За таких обставин у суду відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення зустрічного позову.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, пунктом 4 частини 1 статті 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Первісний позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Кримський виробничий рибокомбінат» (96004, АР Крим, м. Красноперекопськ, вул.. Промислова, 1; Красноперекопський район, с. Новорибацьке, ідентифікаційний код 00476702) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джанкойський елеватор» (96100, АР Крим, м. Джанкой, вул.. Кримська, 86, ідентифікаційний код 00952025, р/р 1173 в АКИБ «УкрСиббанк» м. Харків МФО 351005) 129398,40 грн. заборгованості, 1293,98 грн. державного мита та 76,19 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині первісного позову провадження припинити.

4.          У зустрічному позові відмовити.

5.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.