ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 р.

№ 1/56

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

Головуючого

Кочерової Н.О.,

суддів

Самусенко С.С.,

Мамонтової О.М.

розглянувши

касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична компанія"

на постанову

від 12.06.2008р.

Львівського апеляційного господарського суду

у справі

№ 1/56 господарського суду Чернівецької області

за первісним позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична компанія"

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Ротис"

про

та за зустрічним позовом про

розірвання договору та стягнення 50000 грн.

стягнення збитків та пені

за участю представників сторін:

від позивача: Матвійчук Д.В. дов. від 17.09.2008

від відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична компанія" звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ротис" про розірвання договору та стягнення 50000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначало, що незважаючи на перерахунок 50000грн. передоплати за виконані роботи, в порушення умов укладеного між сторонами договору № 32, відповідач не виготовив та не передав йому обладнання з виготовлення базальтового супертонкого волокна.

В процесі розгляду справи відповідач подав зустрічний позов про стягнення 35701,58 грн. пені та 53340 грн. збитків, обгрунтовуючи його тим, що позивач за первісним позовом в порушення умов укладеного договору № 32, перерахував йому тільки 50000 грн. передоплати, а не 221796 грн., як передбачено п. 2.1 договору.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.08.2007 року, в порушенні перегляду якої відмовлено Верховним Судом України, залишено без змін постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2007 року в частині задоволення первісного позову та зустрічного позову в частині відмови у стягненні збитків.

В частині зустрічного позову щодо стягнення пені постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2007 року скасовано та направлено на новий розгляд.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 28.01.2008 року (суддя А.Паскарь) у задоволенні зустрічного позову у частині стягнення 31265,85 грн. пені відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову у частині стягнення 31265,85 грн. пені, суд виходив з безпідставності заявлених зустрічних вимог.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.06.2008 року (судді: Орищин Г.В. –головуючий, Галушко Н.А., Краєвська М.В.) рішення місцевого господарського суду частково скасовано.

Прийнято нове рішення, яким стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична компанія" 17440,50 грн. пені та 319,25 грн. судових витрат.

Постанова мотивована тим, що позивач за первісним позовом не виконав умов п.2.1 договору № 32 від 15.06.2005 року, чим порушив вимоги ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України, а тому нарахована відповідачем за первісним позовом пеня підлягає стягненню.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична компанія" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та залишити без змін рішення місцевого господарського суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого господарського суду або постанова апеляційного господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.06.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична компанія" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Ротис" (постачальник) укладено договір № 32.

Відповідно до п.1.2 загальна сума договору складає 369660,00 грн.

Згідно п.2.1 цього договору замовник зобов'язався не пізніше 01.07.2005 року перерахувати на розрахунковий рахунок постачальника передоплату в розмірі 60% від загальної суми договору.

Проте, позивач за первісним позовом тільки 22.07.2005 року перерахував відповідачу 50000 грн. передоплати, замість обумовлених договором 60% від загальної суми договору, що складає 221796,00 грн.

Пунктом 6.2 укладеного між сторонами договору № 32 встановлено, що в разі затримки платежів по цьому договору понад строки, вказані в п.2.1, покупець сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми, що підлягає оплаті, за кожен день прострочки.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності конкретних умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного господарського суду про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична компанія" 17440,50 грн. пені за неналежне виконання господарського зобов'язання.

Висновок апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для застосування позовної давності є також правомірним, грунтується на нормах чинного законодавства, зокрема ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційний господарський суд в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об’єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності і підставно застосував норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, прийнята апеляційним господарським судом постанова, якою рішення місцевого господарського суду скасовано, відповідає матеріалам справи та вимогам закону, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильного висновку суду і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична компанія" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.06.2008 року у справі № 1/56 без змін.

Головуючий Н. Кочерова

Судді: С.Самусенко

О.Мамонтова