ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.09.08                                                                                           Справа № 13/73

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Давид Л.Л.,

Юрченка Я.О.,

при секретарі Горбач Ю.Б.,

за участю представників:

від позивача - Кріль Я.С., Сокіл Л.І.

від відповідача (скаржник) - Файдула А.І., Жаровський К.К.

Розглядається апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгове харчове підприємство «Меліса»б/н, від 07.07.2008 року

на рішення господарського суду Львівської області від 26.06.2008 року, суддя Станько Л.Л.

у справі №13/73

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Декор», м.Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгове харчове підприємство «Меліса», м.Львів

про стягнення 6900 грн.

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Львівської області від 26.06.2008 року по справі №13/73 позов задоволено повністю, стягнено з ТзОВ «Виробничо-торгове харчове підприємство «Меліса»на користь ТзОВ «Декор»6900 грн. боргу.

Рішення суду мотивоване тим, що заборгованість відповідача перед позивачем за отримане борошно підтверджена матеріалами справи, підставна і підлягає до стягнення враховуючи положення ст.ст.193, 224 ГК України та ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТзОВ «Виробничо-торгове харчове підприємство «Меліса» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 26.06.2008 року по справі №13/73, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, вказуючи на те, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема вказуючи на те, що ТзОВ «Декор»борошна відповідачу не передавало, а також, що судом першої інстанції не взято до уваги того, що у видатковій накладній позивача за №де-0000174 від 27.04.2007 року підставою платежу ТзОВ «Меліса»зазначено неукладений договір.

В судовому засіданні представники скаржника (відповідача) вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили оскаржуване рішення скасувати, вказуючи на те, що між сторонами існувала усна домовленість про анулювання видаткової накладної №де-0000174 від 27.04.2007 року та довіреності на отримання борошна №334432 від 27.04.2007 року.

Представники позивача просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу, зазначаючи при цьому, що відповідачем товар (борошно) отримано, про що свідчить підпис його представника на видатковій накладній, а також довіреність видана відповідачем на отримання від ТзОВ «Декор»борошна.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2007 року по видатковій накладній №де0000174 та на підставі довіреності серії ЯМФ №334432 від 27.04.2007 року відповідач отримав від позивача товар - 5000 кг борошна на суму 6900 грн.

Слід зазначити про те, що у видатковій накладній зазначено, що оплата проводиться згідно договору, проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами договір купівлі-продажу сторонами не укладено.

Позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія на суму 6900 грн. (вих.№2 від 14.02.2008 року), з вимогою оплати заборгованість за поставлене борошно. Відповідач у відповіді на претензію (лист вих.№02/25-1 від 25.02.2008 року) вказує про відсутність заборгованості перед позивачем.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку, а згідно ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стосовно тверджень апелянта про анулювання видаткової накладної та довіреності на отримання борошна, то доказів такого суду не надано.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду Львівської області від 26.06.2008 року по справі №13/73 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгове харчове підприємство «Меліса»без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Давид Л.Л.

Юрченко Я.О.