ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.08 р.                     Справа № 23/104

За позовом: Державного департаменту України з питань виконання покарань м. Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Макіївський комбінат хлібопродуктів” м. Макіївка

про стягнення 51 980,2 грн.

За зустрічним позовом: Відкритого акціонерного товариства “Макіївський комбінат хлібопродуктів” м. Макіївка

до відповідача: Державного департаменту України з питань виконання покарань м. Київ

про стягнення 41 733,63 грн.

Суддя Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: Луценко В.А. - за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Справа слухалась 19.08.2008р. В засіданні оголошувалась перерва до 28.08.2008р. В засіданні, яке відбулось 28.08.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 02.09.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, Державний департамент України з питань виконання покарань м. Київ, звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача, відкритого акціонерного товариства “Макіївський комбінат хлібопродуктів” м. Макіївка, 51 980 грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором № 105 від 06.08.2007р. щодо постачання борошна пшеничного 1-го сорту;

-          рознарядки № 120 від 15.08.2007р., № 168 від 11.09.2007р. та № 174 від 01.10.2007р. на поставку товару;

-          ст.ст. 220, 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України);

-          п.7.1. і.7.2. договору № 105 від 06.08.2007р.

Відповідач вимоги позивача не визнав, тому що: позивач несвоєчасно розплатився за отримане ним борошно за накладними № 0000352 та № 0000353 від 17.08.2007р.; листом № 375 від 26.10.2007р. він сповістив позивача про відмову від договору, його подальшого виконання, що відповідає вимогам ч.3 ст.538 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідач подав до суду зустрічний позов про стягнення з позивача 22 354, 14 грн. пені, 17 542 грн. штрафу та 1 837, 49 грн. річних.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на:

- поставку ним позивачу за рознарядкою № 120 від 15.08.2007р. 300т борошна на суму 464 000 грн., за рознарядкою № 168 від 11.09.2007р. 380т товару на суму 582 200 грн.;

- несвоєчасну оплату позивачем вартості борошна;

- ст.625 ЦК України, ст.231 ГК України.

У відповідності до ч.3 ст.17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) справа розглядається без зміни підсудності.

Позивач вимоги відповідача не визнав тому, що: оплата за товар повинна була здійснюватись по мірі надходження бюджетних коштів; відповідач несвоєчасно надавав рахунки та накладні.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Сторони уклали договір № 105 від 06.08.2007р., згідно умов якого продавець (відповідач) зобов’язався продати і відвантажити продовольство (борошно пшеничне 1-го сорту) в обсязі, асортименті і терміни згідно з рознарядками покупця (позивача) відповідно до його потреби, а покупець - забезпечити приймання та оплату товару у кількості 1 000т за цінами 1540 грн. за 1т строком до 31.10.2007р. (п.1.1. договору).

Договором № 105 від 06.08.2007р. встановлено, що:

- в ціну товару входить податок на додану вартість, вартість тари, маркування та доставка його до отримувача, усі податки та збори (п.2.2. договору);

- поставка товару проводиться партіями залізничним транспортом або автотранспортом продавця (п.3.1. договору);

- покупець щомісячно видає продавцю рознарядки на поставку товару, поставка здійснюється щомісячно згідно з рознарядками управління у 20-денний термін з моменту видачі рознарядки покупцем (п.3.2. договору);

- при відсутності рознарядок поставка не проводиться (п.3.3. договору);

- оплата товару здійснюється покупцем за фактом поставки протягом 30 банківських днів з моменту отримання товару на склад отримувача по мірі надходження бюджетних кошті на підставі належним чином оформлених накладних та рахунків-фактур продавця (п.4.1. договору);

- датою отримання товару є дата, зазначена в актах приймання (п.4.2. договору);

- у випадку порушення термінів поставки товару продавець сплачує покупцю пеню, яка обраховується із вартості непоставленого в строк товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримки (п.7.1. договору);

- у випадку недопоставки товару у обсязі згідно виданих покупцем рознарядок чи розірвання договору з вини продавця (п.10.3. договору) продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 10% вартості непоставленого у строк товару (п.7.2. договору);

- договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.10.2007р. (п.10.1. договору).

З аналізу тексту пунктів 3.2. та 3.3. договору суд дійшов висновку, що постачальник зобов’язаний був здійснювати постачання борошна при наявності 2-х видів рознарядок – від покупця (позивача) та від територіальних органів управління позивача. Позивач (покупець) не надав суду доказів відсилки (вручення) цих 2-х видів рознарядок відповідачу (покупцю), а останній не підтвердив факт їх отримання. Рознарядки, які додані до позову і оформлені позивачем, не містять відвантажувальних реквізитів отримувача.

Частиною 1 ст. 221 ГК України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов’язання, якщо він не виконав дій, які випливають із змісту зобов’язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов’язання перед кредитором. В даному випадку продавець не міг виконати свого зобов’язання з поставки борошна до отримання рознарядок 2-х видів - від позивача та його територіальних управлінь. Частиною 3 ст.219 ГК України встановлено, що якщо правопорушенню сприяла неправомірна бездіяльність другої сторони зобов’язання, суд має право звільнити відповідача від відповідальності. У зв’язку з цим суд звільняє відповідача від відповідальності і відмовляє позивачу у позові за первісним позовом.

Відповідач не надав суду доказів своєчасного вручення (відсилки) накладних та рахунків-фактур (див. п.4.1. договору). Тому, зважаючи на норми ч.3 ст. 219 та ч.1 ст.221 ГК України, суд звільняє позивача від відповідальності і відмовляє відповідачу у задоволенні зустрічного позову.

На підставі ст.ст. 20, 173, 193, 219, 221, 231, 264-267 Господарського кодексу України, ст.ст. 614, 625 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Відмовити позивачу у задоволенні його позову.

Відмовити відповідачу у задоволенні його зустрічного позову.

Суддя Забарющий М.І.