ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2008 р.

№ 20/155-07-7024

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу

Одеської залізниці (далі Залізниця)

на рішення

господарського суду Одеської області

від

21.01.08

у справі

№ 20/155-07-7024

господарського суду

Одеської області

за позовом

акціонерного товариства закритого типу "Виробниче об'єднання "Облпаливо" (далі Товариство)

до

Залізниці

про

стягнення 952,20 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з'явились;

- відповідача:

Шинкаренко Ю.В. (за дов. № 356 від 20.02.08).

Ухвалою від 31.03.08 Вищого господарського суду України касаційна скарга Залізниці № ню-14/310 від 27.02.08 була прийнята до провадження, розгляд справи у судовому засіданні призначено на 24.04.08.

Вказана ухвала суду була направлена сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 24.04.08 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 24.04.08 представники Товариства не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від Товариства повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 24.04.08 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи за участі представника Залізниці.

Про вказані обставини представника Залізниці було повідомлено на початку судового засідання 24.04.08. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За згодою представника Залізниці, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.04.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 21.01.08 господарського суду Одеської області (суддя Щавинська Ю.М.) позовні вимоги Товариства задоволено.

З Залізниці на користь Товариства стягнуто 952,20 грн. основного боргу, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вказане рішення місцевого суду мотивовано тим, що прострочення Залізницею терміну доставки вантажу на 4 доби підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується, у зв‘язку з чим Залізниці в порядку

ст. 116 Статуту залізниць України нараховано штраф.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від 21.01.08 господарського суду Одеської області в частині стягнення 158,70 грн. скасувати.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми матеріального права, а саме: п. 116 Статуту залізниць України, а також Тарифного керівництва № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 551 від 15.11.99.

Зокрема, Залізниця вважає, що присуджуючи спірну суму до стягнення, місцевий суд неправомірно вирахував її виходячи з суми плати за перевезення із врахуванням податку на додану вартість, в той час, як, на думку скаржника, відповідно до вказаних правових актів із визначення складових поняття “провізна плата” вбачається, що сума ПДВ до її складу не входить, тобто суму штрафу необхідно нараховувати на провізну плату без урахування ПДВ.

На день розгляду справи у судовому засіданні 24.04.08 письмовий відзив на касаційну скаргу від Товариства не надійшов, разом з тим згідно ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на касаційну скаргу (подання) не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши пояснення представника Залізниці, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено попередньою судовою інстанцією на підставі матеріалів справи, 28.02.07 згідно з залізничною накладною № 35916747 від станції “Червоноград” Львівської залізниці було відправлено вугілля у кількості нетто 64 200,00 кг, при цьому відстань, на яку здійснювалися розрахунки складала 900,00 км.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 10.03.07 вугілля було доставлено до станції призначення “Білгород-Дністровський” Одеської залізниці, про що свідчить штемпель станції призначення.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.00 за № 865/5086 (далі Правила), термін своєчасної доставки за відстані перевезення (900,00 км) та типу відправки дорівнює 5 діб (1 доба на кожні повні та неповні 200,00 км).

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає підставним посилання місцевого суду на те, що виходячи з того, що відповідно до п. 2.1 Правил, обчислення термінів доставки починається з 24-ї години дати прийняття вантажу до перевезення, вказаної у графі накладної “Навантаження призначено на 28.02.07", тобто фактично продовжується на одну добу, а також необхідністю збільшення терміну доставки на одну добу у зв'язку з виконанням операцій щодо відправлення та прибуття вантажу, то термін своєчасної доставки збільшується на дві доби та становить 7 діб.

Водночас, колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що судом першої інстанції встановлено факт прострочення Залізницею терміну доставки вантажу на 4 доби.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до п. 116 Статуту Залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам –суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати –за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати –за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати –за прострочення на чотири і більше діб.

Щодо доводів скаржника стосовно порядку обчислення суми зазначеного штрафу (із суми провізної плати з урахуванням або без урахування ПДВ), колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає наступне.

Згідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, яка визначає поняття неустойки, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За змістом ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Статтею 231 Господарського кодексу України встановлено, що щодо окремих видів зобов‘язань Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Для спірних відносин спеціальним законом, що встановлює їх правове регулювання, є Статут залізниць України, п. 116 якого передбачена відповідальність залізниці за неналежне виконання нею господарського зобов'язання, та встановлено неустойку, у відсотковому відношенні від суми провізної плати.

Тарифним керівництвом № 1, затвердженим наказом Міністерства транспорту України № 551 від 15.11.99, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, встановлено, що при автоматизованих розрахунках плата за перевезення кожної вантажної відправки нараховується з використанням формул, на підставі яких побудовані таблиці, відповідно до яких провізна плата складається з: маси відправки, т; відстані перевезення, км; та коефіцієнта індексації тарифів, К.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення судом не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення, ухвалене у справі, підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Одеської залізниці № ню-14/310 від 27.02.08 задовольнити частково.

Рішення від 21.01.08 господарського суду Одеської області

у справі № 20/155-07-7024 господарського суду Одеської області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

О.Муравйов