ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№ 30/278

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого - Ткаченко Н.Г.

Суддів - Катеринчук Л.Й.

Коваленка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2008 р. по справі № 30/278 за позовом Закритого акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в особі Дніпропетровського регіонального управління Приватбанку до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олжен", Державного Жовтоводського управління будівництва, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром", Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківське" про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2005 р. позивач - ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі Дніпропетровського регіонального управління звернувся з позовом до господарського суду Дніпропетровської області до ТОВ "Олжен", Державного Жовтоводського управління будівництва, ТОВ "ЛесМетПром", ТОВ "Шевченківське" про визнання недійсним договору інвестування №48/123 від 25.09.2003 р., укладений ТОВ "Олжен" та Державним Жовтоводським управлінням будівництва; договір уступки права вимоги із заміною осіб в зобов'язанні №4 від 25.11.2003 р., укладений між Державним Жовтоводським управлінням будівництва та ТОВ "ЛесМетПром"; договір переводу боргу №56 від 29.12.2003 року, укладений між ТОВ "Олжен", ТОВ "Шевченківське", ТОВ "ЛесМетПром".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2007 р. по справі № 30/278 /суддя Євстигнеєва Н.М./ в задоволенні позовних вимог ЗАТ КБ "Приватбанк" " в особі Дніпропетровського регіонального управління було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 лютого 2008 р. по справі № 30/278 /судді О.В.Голяшкін, І.М.Науменко, Л.М.Білецька/ рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р. залишено без змін.

В касаційній скарзі відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром" просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2008 р., посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права, та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.09.2003 року між ТОВ „Олжен” (інвестор) та Державним Жовтоводським управлінням будівництва, (Підприємство) укладений договір інвестування №48/123 про здійснення інвестування грошових коштів шляхом надання підприємству безпроцентної фінансової допомоги в розмірі 7 000 000,00грн. на умовах повернення в строк до 31.12.2005 року, відповідно до умов якого, інвестор зобов’язується надати грошові кошти протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання договору. Договір інвестування укладено на строк до 31.12.2005 р. Прострочка надання грошових коштів не звільняє Інвестора від виконання зобов’язання за цим договором.

25.11.2003 р. між Державним Жовтоводським управлінням будівництва (первісний кредитор) та ТОВ „ЛесМетПром” (Новий кредитор) укладено договір № 4 відступлення права вимоги з заміною осіб в зобов’язанні, згідно якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги виконання грошових зобов’язань ТОВ „Олжен” (боржник), які витікають з договору інвестування №14/123 від 25.09.2003 р. на суму 7 000 000 грн. Відповідно до п.3 даного договору Новий кредитор із суми, яка поступила від боржника в першочерговому порядку відшкодовує свої витрати, які були пов’язані з витребуванням боргу. Після відшкодування витрат Новий кредитор зобов’язується сплатити Первісному кредитору 95% від суми коштів, що надійшли від боржника протягом трьох місяців з моменту їх фактичного отримання. Первісний кредитор зобов’язаний протягом трьох днів з дати підписання договору забезпечити передачу Новому кредитору документів, які підтверджують відступлені права вимоги (п.5 договору). Строк дії договору до 31.12.2005 р.

29.12.2003 р. між ТОВ „Олжен” (Первісний боржник) та ТОВ „Шевченківське”, (Новий боржник), та ТОВ „ЛесМетПром” (Кредитор) уклали договір переводу боргу № 56, відповідно до умов якого, Новий боржник зобов’язується виконати грошові зобов’язання первісного боржника, які виникають з договору відступлення права вимоги № 4 від 25.11.2003 року на суму 7 000 000грн. перед кредитором. Всі зобов’язання Первісного боржника, які виникли з підстав, вказаних у п.1 договору, переходять до Нового боржника з моменту підписання цього договору (п.2 договору). Новий боржник становиться боржником в зобов’язаннях, які виникають з договору відступлення права вимоги №4 від 25.11.2003 р. та набуває права і обов’язки боржника, які можуть виникнути в майбутньому (п.3 договору). Відповідно до п.4 договору Первісний боржник зобов’язаний сплатити Новому боржнику 2 000 000 грн. винагороди за прийняті Новим боржником зобов’язання перед Кредитором протягом одного місяця з дати підписання цього договору. Строк дії даного договору до 31.12.2005 р.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Стаття 5 України передбачає, що Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, оскільки спірні договори укладені у 2003 р., при вирішенні питання щодо їх відповідності вимогам закону, то господарські суди дійшли до висновку щодо застосування норм Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Загальні підстави і наслідки недійсності угод встановлені ст. 48 ЦК ЦК України (в редакції 1963 р.), відповідно до якою недійсною визнається угода, що не відповідає вимогам закону. За недійсною угодою кожна із сторін зобов’язана повернути іншій стороні усе отримане за угодою.

Відповідно до ст.374 ЦК України (в редакції 1963 р.) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд як першої так і апеляційної інстанції виходив з того, що Договір інвестування №48/123 від 25.09.2003 р. за своєю правовою природою є договором займу, оскільки не містить суттєвих умов, характерних для договорів інвестування, а містить ознаки, характерні для договорів займу: договір укладено у письмовій формі, він є безоплатним, грошові кошти надаються на умовах їх повернення, договір займу є реальним договором, він вважається укладеним з моменту передачі грошових коштів або речей. В порушення вимог договору, ТОВ "Олжен" не надало доказів перерахування грошової суми в розмірі 7000 000 грн., заперечення Державного Жовтоводського управління будівництва, щодо неотримання грошової суми не спростувало, а оскільки договір займу є укладеним з моменту передачі грошових коштів або речей, виконання договору займу не відбулося, то договір №48/123 від 25.09.2003 року слід вважати неукладеним. Неукладений договір не породжує правових наслідків для сторін, які його підписали.

Також, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки договір відступлення права вимоги з заміною осіб в зобов’язанні від 25.11.2003 року і договір переводу боргу від 29.12.2003 року укладені на підставі договору №48/123 від 25.09.2003 року, який не є укладеним, то такі договори також слід вважати неукладеними.

Крім того, як було зазначено вище, спірний договір інвестування №48/123 від 25.09.2003 р., укладений між укладений ТОВ "Олжен" та Державним Жовтоводським управлінням будівництва; договір уступки права вимоги із заміною осіб в зобов'язанні №4 від 25.11.2003 р., укладений між Державним Жовтоводським управлінням будівництва та ТОВ "ЛесМетПром" та договір переводу боргу № 56 від 29.12.2003 р., укладений між ТОВ "Олжен", ТОВ "Шевченківське", ТОВ "ЛесМетПром".

Поскільки, позивач –ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі Дніпропетровського регіонального управління не є учасником спірних вищезазначених договорів, то обраний позивачем спосіб захисту порушеного права (визнання договорів недійсними) не призведе до захисту порушеного права, навіть якщо судом буде встановлено факт такого порушення, оскільки застосування наслідків недійсності угоди не поширюється на права позивача.

Способи захисту цивільних прав визначені ст.16 ЦК України. До них відносяться : 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позов про визнання недійсним договору, за яким позивач не є стороною у договорі, не є способом захисту порушеного права.

Відповідно до вимог ЦК України, спосіб захисту власником свого права на користування, володіння та розпорядження майном, яке відчужене від нього поза його волею є витребування цього майна.

Отже, господарський суд як першої так і апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі Дніпропетровського регіонального управління про визнання недійсними договорів, є необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р. та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2008 р. відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону і підстав для їх скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

Керуючись ст.ст.1115, 1117- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛесМетПром" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2007 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2008 р. по справі № 30/278 залишити без змін.

Головуючий - Ткаченко Н.Г.

Судді - Катеринчук Л.Й.

Коваленко В.М.