ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"07" липня 2008 р.

Справа № 4/217

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,розглянув справу № 4/217

за позовом: відкритого акціонерного товариства "2-й ім. Петровського цукровий завод", 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Леніна, 44,

до відповідача: фермерського господарства "Голуб", Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Вербівка,

про стягнення 1 158, 76 грн.

Представники сторін :

від позивача: Сімукова Т.С., довіреність № 4 від 04.01.2008 року;

від відповідача - участі не брав;

Про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. Рекомендоване поштове відправлення вручене відповідачу за № 3221480 05.06.2008 року.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з фермерського господарства "Голуб", Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Вербівка заборгованості в розмірі 1 158 грн. 76 коп. з яких 1 539 грн. 58 коп. вартість наданих послуг та 138 грн. вартість мішків з урахуванням зменшення загальної суми боргу на 518 грн. 81 коп. за рахунок передачі позивачу належної відповідачу патоки.

Відповідач не надав до суду будь-яких пояснень чи можливих заперечень по суті позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та правовідносини між учасниками спору і надавши їм правову оцінку, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного в результаті вільного волевиявлення сторін договору № 13/10-1 від 13.10.2006 року (в подальшому договір), предметом якого сторони визначили порядок проведення господарських операцій по передачі-прийманню цукрових буряків для виготовлення цукру, проведення розрахунків за надані послуги. Згідно до п. 2.1.2 відповідач зобов'язався провести рівномірну виборку цукру до 01.02.2007 року та у відповідності до п. 2.1.5 відшкодувати позивачу вартість мішків, у які затаровано цукор-пісок грошима.

Крім того, згідно до додаткової угоди від 01.01.2007 року сторони дійшли згоди п. 2.2.5 договору змінити та викласти в редакції: “Доставка цукрового буряка на Лелеківський бурякоприймальний пункт здійснюється автотранспортом з розрахунку 40% - за рахунок заводу та 60% - за рахунок виробника.

На виконання умов договору позивачем через повноважного представника відповідача який діяв за довіреністю серії ЯЗД №387039 від 17.10. 2006 року поставлено цукор в мішках кількістю 92 штуки згідно до видаткової накладної № 61 від 17.10.2006 року по ціні 1 грн. 50 коп. за один мішок на загальну суму 138 грн. з ПДВ. Відповідач прийняв мішки повністю без заперечень чи зауважень.

Крім того, згідно до умов п. 2.2.5 договору вартість наданих відповідачу автомобільних послуг з перевезення цукрових буряків складає 1 539 грн. 58 коп., а враховуючи часткове погашення заборгованості в результаті залишення позивачу меляси на суму 518 грн. 81 коп., заборгованість відповідача складає 1 158 грн. 76 коп. та підлягає до стягнення в примусовому порядку, оскільки претензії позивача від 17.08.2007 року та від 21.05.2008 року залишені відповідачем без реагування.

Згідно до підписаного повноважними представниками сторін акту приймання-передачі товару від 30.12.2006 року проведено приймання-передачу виконаних робіт по переробці цукрового буряка в заліковій кількості 37,326 тн на суму 5 113 грн. 52 коп.

Однак, відповідач зобов'язання по проведенню оплати вартості мішків та відшкодування витрат на доставку буряка не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1 158 грн. 76 коп.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю, з відповідача підлягає до стягнення 1 158 грн. 76 коп.

Такий висновок господарський суд робить на підставі наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписом ст. 265 Господарського кодексу України до правовідносин поставки, які не врегульовані цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під дію глави 54 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняв поставлений позивачем товар та не вжив заходів для повернення товару позивачу або проведення оплати його вартості.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639, 655, 691 ЦК України підтверджують що це саме договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в договорі купівлі-продажу (а.с. 9-10).

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в видатковій накладній про ціну з ПДВ.

Позивач передав майно повністю в кількості, що визначена умовами договору, а відповідач прийняв товар, але не розрахувався за нього, тим самим не виконавши свої зобов’язання.

Відповідачем не оспорюється факт отримання товару.

Господарський суд вважає, що в договорі купівлі-продажу є елементи іншого договору у зв'язку з чим його можна визнати у відповідності до ст. 528 Цивільного кодексу України як змішаний договір. Зокрема, в додатковій угоді від 01.01.2007 року п. 2.2.5 передбачає компенсацію покупцем продавцю затрат на доставку цукрових буряків, що може засвідчувати про домовленість сторін про надання позивачем послуг з перевезення вантажу.

Згідно до ст. 903. Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Обсяги наданих послуг по перевезенню цукрового буряка підтверджуються підписаними повноважними представниками сторін актом від 30.12.2006 року та податковою накладною від 30.12.2006 року про надані автомобільні послуги (а.с. 14). Отже, позивачем було надано відповідачу послуги по перевезенню цукрового буряка на загальну суму 1 539 грн. 58 коп.

Спір фактично виник через небажання відповідача провести оплату отриманого від позивача та використаного на власний розсуд товару і оплати отриманих послуг по перевезенню цукрових буряків.

Укладений між сторонами договір та норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення відповідача від обов'язку оплатити отриманий товар та вартість наданих послуг з перевезення.

Документів, що підтверджують повний розрахунок по договору з позивачем відповідач не представив.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Згідно ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 1 Господарського кодексу України визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Отже, норми Господарського кодексу є спеціальними щодо встановлення відповідальності по грошових зобов’язаннях суб’єктів господарювання.

Частина 1 ст. 231 Господарського кодексу України має імперативний характер і встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно до ст. 49 ГПК України судові витрати повністю покладаються на відповідача, оскільки через невиконання ним своїх зобов'язань позивач змушений був звертатись до суду за захистом своїх прав і поніс додаткові витрати. Однак, при цьому господарським судом враховується, що позивачем при зверненні до суду проведено оплату державного мита в розмірі, що перевищує передбачений законодавством на 14, 00 грн., які не можуть бути стягнуті з відповідача, а повертаються позивачу за довідкою суду як надлишково сплачені з Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 34, 49, 82, 83, 84 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського господарства "Голуб", Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Вербівка (р/р 26000909 в Новоукраїнському відділенні ощадбанку України, МФО 323914, ) на користь відкритого акціонерного товариства "2-й ім. Петровського цукровий завод", 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Леніна, 44 (р/р 1784 в Промінвестбанку м. Кіровограда, МФО 323301, ) заборгованість по оплаті отриманого товару та наданих послуг в розмірі 1 158 грн. 76 коп., суму сплаченого державного мита в розмірі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн.

Наказ видати.

Видати позивачу відкритому акціонерному товариству "2-й ім. Петровського цукровий завод", 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Леніна, 44 (р/р 1784 в Промінвестбанку м. Кіровограда, МФО 323301, ) довідку на отримання 14, 00 грн. надлишково сплаченої суми державного мита.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного господарського суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя Ю.І. Хилько