донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

02.06.2008 р.                                                              справа №20/357

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Гези Т.Д.

суддів:

при секретарі:

Акулової Н.В. , Дзюби О.М.

Абдулазізовій О.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

Коваленко Л.М. - по довір. №214/10 від 29.12.07р.,

від відповідача:

Антофій М.О. - по довір. №юр/5118 від 31.12.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ

на рішення господарського суду

Донецької області

від

25.03.2008 року

по справі

№20/357 (Донець О.Є.)

за позовом

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м. Київ

до

Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" м. Донецьк

предмет спору

стягнення 88 125 617грн. 18коп. (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 03.03.08р.)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.03.08р. по справі №20/357 частково задоволені позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»м. Київ (далі по тексту –ДП «Газ України»НАК «Нафтогаз України») до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»м. Донецьк (далі по тексту –ОКП «Донецьктеплокомуненерго») про стягнення 63 364 367грн. 01 коп. – суми основного боргу за природний газ по договору №06/05-2136 ТЕ-7 від 30.12.05р., 5 124 403грн. 39коп. –суми пені, 16 514 250грн. 72коп. –суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 3 122 596грн. 06коп. –суми 3% річних, у загальній сумі 88 125 617грн. 18коп. (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 03.03.08р.).

З відповідача на користь позивача стягнуто 63 364 367грн.01коп. –суму основного боргу за природний газ, 16 514 250грн. 72коп. –суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 3 122 596грн. 06коп. –суму 3% річних, 51 244грн. 03коп. –суму пені.

Розмір стягуваної пені судом зменшено, на підставі п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, до 51 244грн. 03коп., у зв’язку з чим відмовлено у задоволенні вимог про стягнення решти суми пені.

Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 63 364 367грн.01коп. - суми основного боргу за природний газ підтверджені наявними в матеріалах справи доказами: договором №06/05-2136 ТЕ-7 від 30.12.05р. на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій із додатковими угодами, актами прийому-передачі природного газу, актами звірення розрахунків.

Збільшені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 16 514 250грн. 72коп. –суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 3 122 596грн. 06коп. –суми 3% річних судом визнані обґрунтованими, тому задоволені.

ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 25.03.08р. по справі №20/357 і просить скасувати оскаржуване рішення в частині зменшення суми пені, та прийняти нове рішення, яким вимоги ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»в частині стягнення пені задовольнити у повному обсязі.

Заявник скарги вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення в частині зменшення пені судом першої інстанції не повно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права - ст.ст. 549 - 551 Цивільного кодексу України, ст.ст. 231 –232 Господарського кодексу України, та процесуального права –ст. 43, 83 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що господарський суд зменшуючи суму пені безпідставно врахував те, що заборгованість за спірним договором виникла внаслідок невиконання споживачами відповідача зобов’язань по оплаті послуг з теплопостачання, оскільки зобов’язання населення перед відповідачем не стосуються тих відносин, які існують між ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»та ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

ОКП «Донецьктеплокомуненерго»у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення господарського суду від 25.03.08р. по справі №20/357 без змін, та відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги.

З доводами апеляційної скарги не погоджується і вважає, що суд першої інстанції скориставшись правом, наданим п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовано зменшив суму пені до 51 244грн. 03коп., оскільки підприємство відповідача є комунальним підприємством, яке створене з метою забезпечення безперебійного надання послуг населенню та бюджетним установам, приймаючи до уваги систематичні неплатежі населення за надані послуги, борг перед підприємством бюджетів всіх рівнів, відповідач має тяжке фінансове становище, що виникло не з вини відповідача.

Відповідачем також вказано на те, що Господарський процесуальний кодекс України не містить жодних обмежень щодо мінімального розміру стягуваної пені.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Дослідивши докази матеріалів справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»(Постачальник) та ОКП «Донецьктеплокомуненерго»(Покупець) був укладений договір від 30.12.05р. №06/05-2136 ТЕ-7 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій (далі по тексту –договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що Постачальник зобов’язується передати у власність Покупцю у 2006 році природний газ, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Пунктом 6.1 договору сторони визначили, що оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотків від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.2 договору, в разі несплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 6.1 даного договору, Покупець сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Додатковими угодами № 1 від 15.03.06р., № 2 від 22.05.06р., № 3 від 16.06.06р., № 4 від 29.06.06р., № 5 від 13.10.06р., № 6 від 23.10.06р., № 7 від 23.10.06р. до договору сторони за взаємною згодою змінювали та доповнювали умови договору.

Позивач належним чином виконав свої зобов’язання за договором, постачав відповідачеві природний газ, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Відповідач свого обов’язку з повної та своєчасної сплати отриманого природного газу у встановлені строки не виконав, чим порушив умови договору.

27.11.07р. позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 81 064 969грн. 44коп. за договором від 30.12.05р. № 06/05-2136 ТЕ-7 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, з яких 63 364 367грн. 01коп. –сума основного боргу за поставлений природний газ, 5 124 403грн. 39коп. –сума пені, 11 043 415грн. 00коп. –сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 1 532 784грн. 04коп. –сума 3% річних.

03.03.08р. позивач надав суду заяву за №3/10-1985 про збільшення позовних вимог в частині штрафних санкцій посилаючись на те, що відповідачем під час розгляду справи також не була сплачена заборгованість, та просив суд стягнути з відповідача 63 364 367грн. 01 коп. –суми основного боргу за поставлений природний газ, 5 124 403грн. 39коп. –суми пені, 16 514 250грн. 72коп. –суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 3 122 596грн. 06коп. –суми 3% річних, у загальній сумі 88 125 617грн. 18коп.

Свої вимоги позивач посилається на договір №06/05-2136 ТЕ-7 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 30.12.05р. із додатковими угодами; розрахунку боргу; актах прийому –передачі природного газу; актах звірення розрахунків; балансі на 01.10.07р.; звіті про фінансові результати за 9 місяців 2007р.; довідку про споживання та оплату природного газу; розрахунку інфляційної та пені; договорах про реструктуризацію заборгованості; реєстрі договорів про реструктуризацію; списку особистих рахунків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та у встановлений строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на зазначене, Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правомірно встановлено факт порушення відповідачем свого договірного зобов’язання щодо своєчасної оплати вартості отриманого природного газу та стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 63 364 367грн. 01коп.

Відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином враховуючи те, що відповідачем не було надано як господарському, так і апеляційному суду доказів оплати заборгованості за отриманий ним природний газ протягом 2006 року, уточнені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, 16 514 250грн. 72коп. –суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 3 122 596грн. 06коп. –суми 3% річних є обґрунтованими, та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, суд має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (пені, штрафу), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання.

Так, з приписів названих статей вбачається, що при зменшенні розміру санкцій повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні, не лише майнові, а й інші інтереси, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру підприємств та організацій України виданого Головним міжрегіональним управлінням статистики у м. Києві, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є постачання пари та гарячої води (т.1 арк. справи 46).

Відповідно до п.4.1 Статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго», метою діяльності підприємства є виробництво та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та пари споживачам (т.1 арк. справи 63-72).

Позивач посилається на те, що 80% споживачів ОКП «Донецьктеплокомуненерго»- населення, дебіторська заборгованість якого складає 193 472грн. 60коп. станом на 01.12.07р.

Згідно Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»заборгованість фізичних осіб реструктуризується та сплачується частками на протязі тривалого (до 60 місяців) періоду часу.

Так, позивачем з населенням укладено 26 129 договорів реструктуризації на загальну суму 29 204 499грн. 44коп. (томи справи 1,2,3,4).

Заборгованість споживачів - юридичних осіб перед ОКП «Донецьктеплокомуненерго»за теплову енергію, станом на 01.12.07р. складає 8 418грн. 20коп. (т. 5 арк. справи 3).

Відповідно п.4 ст. 2 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»державна політика в сфері житлово –комунальних послуг базується на принципі регулювання цін /тарифів на ці послуги з урахуванням досягнутого рівня соціально – економічного розвитку, природних особливостей регіону і технічних можливостей.

Згідно ст. 20 Закону України «Про теплопостачання»якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

Однак тарифи на теплову енергію встановлені нижче собівартості послуг, у зв’язку з чим не забезпечується належний рівень рентабельності.

Відповідно до балансу ОКП «Донецьктеплокомуненерго»(т.1 арк. справи 58) станом на 01.10.07р. має збитків на загальну суму 104 792грн. 50коп. (гр. 4 рядка 350), дебіторську заборгованість у сумі 181 535грн. 10коп. (гр. 4 рядка 160) та кредиторську заборгованість у сумі 190 541грн. 40коп. (гр.4 рядка 530).

Згідно звіту ОКП «Донецьктеплокомуненерго»про фінансові результати за 9 місяців 2007 року (форма №2) підприємство має збитків за 9 місяців 2007 року на суму 40 961грн. 50коп. (т.1 арк. справи 59).

Тобто, виходячи з викладеного, майновий стан боржника є незадовільним, має місце складне фінансове становище боржника, яке виникло не з його вини.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що господарським судом Донецької області правомірно зменшено розмір пені до 51 244грн. 03коп., оскільки існують виключні обставини, а саме: відповідач є комунальним підприємством, який здійснює свою діяльність в інтересах держави та населення, заборгованість перед позивачем виникла не з його вини, а у зв'язку з неплатоспроможністю населення та відсутністю бюджетних коштів на місцевому рівні для оплати отриманого газу, даний випадок є винятковим та таким, що дає право на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, тому що судом першої інстанції враховані матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан і ступінь вини відповідача у виникненні спору.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 25.03.08р. у справі №20/357 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника апеляційної скарги - ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України».

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»м. Київ залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 25.03.08р. по справі №20/357 залишити без змін.

Головуючий:          Т.Д. Геза

Судді:          Н.В. Акулова

О.М. Дзюба

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

1. ДАГС

1. господарському суду