ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.08                                                                                 Справа № 2/17пд.

За позовом Лутугінської районної ради, м. Лутугине Луганської області

до Відділу культури та туризму Лутугінської державної адміністрації, м. Лутугіне Луганської області

про визнання договору оренди недійсним.

Судова колегія у складі: судді Седляр О.О. головуючого,

судді Пономаренко Є.Ю.,

судді Яресько Б.В.,

при секретарі судового засідання Токінової В.А.,

за участю представників сторін:

від позивача - Заболотніков С.В., дов. від 24.03.08 № 14/1-135 , Самохвалов О.С., дов. від 11.03.08 № 14/1-112,

від відповідача –Козин В.М., дов. від 03.03.08 № б/н,

розглянувши матеріали справи,

в с т а н о в и л а:

відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у засіданні суду було оголошено перерву з 16.05.08 до 30.05.08,

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання договору оренди майна від 20.09.00 б/н, недійсним.

Позивач у порядку ст. 22 ГПК України змінював позовні вимоги відповідно до заяви б/д, б/н, яку здано у засіданні суду 24.03.08 та заяви б/д, б/н , яку здано у засіданні суду від 04.04.08, у зв’язку з чим він просить суд розірвати договір оренди нежитлових приміщень від 20.09.00 б/н, укладений між ним та відповідачем у справі.

Відповідач відзивом на уточнені позовні вимоги від 18.04.08 позовні вимоги відхилив, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача та помилкове посилання на норми статей 5, 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 19 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 1 ст. 795 Цивільного кодексу України, які не є підставою для розірвання договору оренди від 20.09.00 б/н. Також він вважає, що посилання позивача на норми ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» безпідставні та є відсилковою нормою до інших норм права, передбачаючи розірвання договору. Позивачем не доведено належ ними доказами порушення умов п. 3.2.2 та п. 3.2.4 договору відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, судова колегія дійшла наступного:

З врахуванням зміни, позовними вимогами слід вважати: позивачем заявлена вимога про розірвання договору оренди нежитлових приміщень від 20.09.00 б/н, укладеного між Лутугінською районною радою та Відділом культури та туризму Лутугінської державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

20.09.00, Лутугінською районною радою та Відділом культури та туризму Лутугінської державної адміністрації підписано договір оренди нежитлових приміщень б/н, за умовами якого останньому були передані об’єкти оренди - будівлі та нежитлові приміщення згідно з додатком до договору.

Строк дії даного договору до 2010 року.

Позивач вважає, що відповідач у справі не виконав свої зобов’язання передбачені договором оренди від 20.09.00 б/н, у зв’язку з чим даний договір підлягає достроковому розірванню з огляду на наступне:

- Лутугінська районна рада під час укладання договору не була балансоутримувачем майна у відповідності з вимогами ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Дане майно, на час укладення договору оренди, знаходилось на балансі відділу культури та туризму Лутугінської райдержадміністрації;

- Лутугінською районної радою не приймались рішення про надання дозволу на укладання договору оренди або відмову;

- спірний договір оформлений всупереч вимогам ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»без врахування істотних умов договору, а саме: орендарем не здійснено страхування взятого ним в оренду майна; договором не визначені умови сплати орендної плати; повністю не вказані склад та вартість Білоріченської, Волнухінської та Петро-Миколаївської бібліотек; не визначена загальна площа кожної одиниці орендованого майна;

- відповідно до п.п. 3.2.2, п.п. 3.2.3, п.п. 3.2.4 спірного договору оренди, відповідачем не виконуються взяті на себе зобов’язання щодо утримання об’єкта оренди згідно санітарних та протипожежних норм; нести всі поточні витрати, пов’язані з експлуатацією об’єкта оренди; виконувати за рахунок власних коштів капітальний та поточні ремонти орендованого об’єкта, що підтверджується багато чисельними листами відповідача щодо виділення асигнувань.

У зв’язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати договір оренди від 20.09.00 б/н.

Відповідач відзивом на позовну заяву позовні вимоги відхилив, з підстав визначених у ньому.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

У відповідності зі ст. 33, ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В обґрунтування позовних вимог щодо розірвання договору оренди від 20.09.00 б/н, позивач послався на вимоги п. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якою передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов’язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У підтвердження невиконання відповідачем своїх обов’язків, позивач послався на порушення відповідачем п. 4 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України та вимог п.п. 3.2.2, п.п. 3.2.3, п.п. 3.2.4 спірного договору оренди, при цьому не довів суду належних доказів, які підтверджують невиконання відповідачем зобов’язань щодо утримання об’єкта оренди згідно санітарних та протипожежних норм та не визначив порушення відповідачем строків проведення капітальний та поточного ремонтів орендованих об’єктів, тому у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору від 20.09.00 б/н, слід відмовити.

Разом з тим, при вирішенні даного спору судом встановлено, що оскаржуваний у даній справі договір оренди об’єктів комунальної власності не може вважатися укладеним через недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов, про що свідчать наступні обставини.

Відповідно до ст. 153 Цивільного кодексу УРСР, який діяв при укладенні договору оренди, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

У зв’язку з тим, що будівлі приміщень які визначені об’єктом оренди згідно додатку до договору, є комунальною власністю до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно п.1 ст. 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Відповідно п. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в редакції, що діяла при укладенні договору оренди, істотними умовами договору оренди є:

-          об’єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

-          термін, на який укладається договір оренди;

- орендна плата з урахуванням її індексації;

-          порядок використання амортизаційних відрахувань;

-          відновлення орендованого майна та умови його повернення;

- виконання зобов’язань;

- відповідальність сторін;

-          страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

-          обов’язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

В оскаржуваному договорі не визначено належним чином об’єкт оренди (склад майна).

А саме, майно перелічене у додатку до договору оренди від 20.09.00 б/н не містить чіткого визначення приміщень із зазначенням їх ідентифікуючих ознак (адреси, площі, тощо), сукупність яких може бути об’єктом оренди.

Будь-яких додатків до даного договору, які були б його невід’ємними частинами та в яких би було б відображено план об’єкту оренди із зазначенням меж та площ приміщень, що входять до складу об’єкту оренди, не складалося.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Таким чином, положення про строк та умови передачі об’єкта оренди орендодавцем орендареві також є істотними умовами договору оренди комунального майна.

Оскаржуваний договір оренди не містить положень щодо строку та умов передачі об’єкта оренди орендодавцем орендареві.

В договорі відсутні умови щодо порядку використання амортизаційних відрахувань.

Також, при підписанні договору сторонами не досягнуто згоди щодо такої істотної умови як страхування орендарем взятого ним в оренду майна, а саме сторони не передбачили у договорі положення щодо страхування орендованого майна та їх фактичні дії (за договором оренди ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди несе орендар, за договором страхування майно застраховане на користь орендодавця), свідчать про недосягнення згоди в цьому питанні, зокрема, на користь якого учасника договору має бути застраховане орендоване майно.

На підставі вищевикладеного оскаржуваний у даній справі договір оренди нежитлових приміщень від 20.09.00 б/н, є неукладеним.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у складі: державного мита у сумі 85 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. покладаються на позивача.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.          У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 03.06.08.

Суддя О.О. Седляр

Суддя Є.Ю. Пономаренко

Суддя Б.В. Яресько