ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 р.

№ 4/447

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства ”Луганськвантажтранс” на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 31 січня 2008 року у справі № 4/447 за позовом Державного підприємства ”Луганськвантажтранс” до Закритого акціонерного товариства ”Групова збагачувальна фабрика ”Луганська” про стягнення заборгованості, -

Встановив:

У липні 2007 р. ДП ”Луганськвантажтранс” звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до ЗАТ ”Групова збагачувальна фабрика ”Луганська” про стягнення заборгованості за надані послуги з подачі та прибирання завантажених вагонів, за маневрову роботу локомотиву у сумі 157871,66 грн., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати наданих у січні 2007р. послуг за договором № 23 від 6 грудня 2005року.

Рішенням господарського суду Луганської області від 26 листопада 2007 р. позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги у сумі 157871,66 грн. та судові витрати.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 31 січня 2008 р. рішення скасовано, та прийнято нове рішення, яким позові відмовлено. Стягнуто з позивача на користь відповідача державне мито у сумі 789,36 грн.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін, вказуючи на безпідставність доводів касаційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доповідач : Гончарук П.А.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 6 грудня 2005р. сторонами укладено договір № 23 на подачу та прибирання залізничних вагонів. Пунктом 7.1 даного договору строк дії його встановлений до 31 грудня 2006 року .

30 листопада 2006 р. між сторонами укладено договір № 23 на подачу та прибирання залізничних вагонів з протоколом розбіжностей.

Рішенням господарського суду Луганської області від 2 жовтня 2007 р. у справі № 2/1 пд за позовом ДП ”Луганськвантажтранс” до ЗАТ ”Групова збагачувальна фабрика ”Луганська” про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладенні договору № 23 від 30 листопада 2006р. встановлено, що договір від 30 листопада 2006 р. № 23 набуває сили з моменту узгодження усіх пунктів договору, які не узгоджено.

Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості у сумі 157871,66 грн., яка виникла у січні 2007 року за договором № 23 від 6 грудня 2005р. у зв’язку із застосуванням нових тарифів, встановлених рішенням господарського суду Луганської області від 31 липня 2006 р. по справі № 5/329 пд.

Суд першої інстанції посилаючись на те, що рішенням господарського суду Луганської області від 31 липня 2006р у справі №5/239пд за позовом ДП “Луганськвугілля” в особі ВП “Луганськвантажтранс” до ЗАТ “Групова збагачувальна фабрика “Луганська”, внесено зміни в пункт 3.3 договору про подачу і прибирання завантажених вагонів по ЗАТ “ГЗФ “Луганська” №23 від 6 грудня 2005р. встановлено плату за подачу та прибирання завантажених вагонів із розрахунку планової вартості 1 тоно-км - 0,58 грн. за маневрову роботу локомотиву із розрахунку вартості 1 години - 191,0 грн. Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 6 листопада 2006р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 6 лютого 2007р., рішення господарського суду Луганської області від 31 липня 2006р у справі №5/239пд залишено без змін. Згідно акту виконаних послуг позивач надав відповідачу послуги по новій ціні на загальну суму 790996,06 грн., відповідачем визнано вартість наданих послуг лише на суму 633124,43 грн., у зв’язку з чим виникла заборгованість за надані послуги у січні 2007 у сумі 157871,66 грн. Зважаючи на дані обставини, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем є обґрунтованою, а тому позов підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції зважаючи на те, що строк дії договору від 6 грудня 2005 року закінчився 31 грудня 2006 року, сторонами у справі укладався договір № 23 від 30 листопада 2006 р., який, відповідно до рішення господарського суду Луганської області від 2 жовтня 2007 р. у справі № 2/1 пд, набуває сили з моменту узгодження усіх пунктів договору, які виникли при його укладенні, дійшов висновку, що для застосування визначених договором від 6 грудня 2005 року тарифів у січні 2007 р. позивач повинен довести підстави виникнення зобов’язань. Враховуючи, що позивачем не доведені підстави виникнення даного зобов’язання, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові та скасування рішення суду першої інстанції.

Дані висновки апеляційного суду є законними, відповідають нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни або скасування постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства ”Луганськвантажтранс” залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного господарського суду від 31 січня 2008 року у справі № 4/447 –без змін.

Головуючий           Перепічай В.С.

Судді Вовк І.В.

Гончарук П.А.