ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2008 р.

Справа № 14/68

за позовом Виконком Калуської міської ради

вул.Франка,1, м.Калуш,77300

до відповідачів 1.ЗАТ "Лукор"

вул. Промислова, 4, м.Калуш,Калуський район, 77300

2.ТзОВ "Карпатнафтохім",

вул.Робітнича,29, с.Мостище, Калуський р-н.,

3.Тижневик "Калуський нафтохімік",

вул.Промислова,4, м.Калуш

Представники:

Від позивача: Булавинець М.М., начальник юридичного відділу, (довіреність № 971/2-23/24 від 21.12.07р.)

Від відповідачів: не з"явились

Представнику позивача роз"яснено права та обов"язки на підставі ст.ст.20,22 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: подано позов про зобов'язання спростувати відомості, що не відповідають дійсності.

Засідання суду відкладалось та оголошувалась перерва.

Представники позивача позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов звдоволити, свої обгрунтування виклали у позовній заяві.

Представник відповідача 3 в засідання суду не з"явився, причини неявки не повідомив.

Представники відповідачів 1 та 2 проти позову заперечують з підстав викладених у відзивах на позовну заяву (вх. №3113 від 22.04.08 та вх. №3112 від 22.04.08) , мотивуючим тим, що позов суперечить вимогам чинного законодавства України і не підлягає задоволенню, при цьому посилаються на Закон України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", а саме статтю 37, якою встановлено порядок спростування відомостей, які не відповідають дійсності.

Заслухавши представника позивача та розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

07.03.08 в №10 Тижневика „Калуський Нафтохімік" в рубриці актуальний репортаж надруковано статтю „Компромат, просякнутий брехнею про „Карпатнафтохім-ЛУКОР".

В засіданні суду позивач зазначив, що в даній статті (назва та вступ до якої належать Василю Голинському, який також і записав коментарі працівників ТОВ „Карпатнафтохім" і ЗАТ „Лукор") вказується, що публікація в газеті „Дзвони Підгір'я" ( № 9 від 29.02.08) статті „Карпатнафтохім-ЛУКОР": тінь на острові Мен" переповнила чашу терпіння керівника цих підприємств, що автор статті явно прагнув показати ТОВ „Карпатнафтохім" і ЗАТ „Лукор" у поганому світлі, наголошує, що у статті наведено безліч недостовірних даних, фактів і цифр, що стосуються створення нафтохімічного комплексу в Калуші, його фінансово-господарської та іншої діяльності, а також неправдивих відомостей про сплату підприємствами податків, відшкодування їм ПДВ.

Представник позивача зазначив, що В.Корпан (заступник виконавчого директора ЗАТ „Лукор") наголошує, що автор статті в газеті „Дзвони Підгір'я" діяв за принципом, що про все читачеві знати не конче. Такий висновок ґрунтується на тому, що пункт 2 розпорядження КМУ № 314-р від 10.08.2000 року „Питання погашення ВАТ "Оріана" заборгованості за отриманий під гарантії Кабінету Міністрів України іноземний кредит" був процитований без важливої інформації, а саме, що він мав продовження наступного змісту: разом з Держпромполітики у місячний термін після утворення товариства внести пропозиції щодо погашення ВАТ "Оріана" заборгованості за отриманий під гарантії Кабінету Міністрів України іноземний кредит, у тому числі за рахунок продажу належних ВАТ "Оріана" акцій (часток, паїв) товариства чи спрямування на погашення заборгованості частини доходів, отриманих від діяльності товариства.

В засіданні суду позивач спростував вищезазначене, а саме: вказується, що не в повній мірі було процитовано Розпорядження КМУ, також В.Корпан не вказав, що вказане Розпорядження КМУ містить пункт 3 і пункт 4, а саме:

"Пункт 3. Умови конкурсу з визначення інвестора та рішення про продаж належних ВАТ "Оріана" акцій (часток, паїв) товариства погоджуються з Кабінетом Міністрів України, та пункт           4. Фонду державного майна зупинити продаж акцій ВАТ "Оріана" до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України з цього питання".

Це саме і зазначено в статті в газеті „Дзвони Підгір'я" , що на підставі пункту 4 в 2001році частка держави в статутному фонді ЗАТ „Лукор" знизилась з 50 відсотків до 48 відсотків. Сам автор, вказує, що на перших порах відповідні державні органи виконували доручення (п. 4 Розпорядження від 10.08.2000 року) КМУ. ВАТ „Оріана" продало 2,07 відсотків акцій (в статутному фонді ЗАТ „Лукор") за оціночною вартістю еквівалентною 11,4 млн. німецьких марок.

В.Корпан надав недостовірну інформацію, вказуючи, що із позовів, поданих до судів з ініціативи В. Семенюк залишається нерозглянутою тільки одна справа за позовом щодо визнання недійсним установчого договору про створення ЗАТ „Лукор", що Верховний суд України повернув її на третій розгляд до суду першої інстанції лише через те, щоб врахувати деякі нові уточнення, зроблені Генеральною прокуратурою України.

Що стосується змісту останньої постанови Верховного суду по справі П-9/161-16/165-19/231 та деяких нових уточнень, зроблених Генеральною прокуратурою України, слід вказати, що підставою для того, що справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції був висновок Верховного суду України про те, що суди не звернули увагу, що при формуванні статутного фонду ЗАТ „ЛУКОР" всупереч вимогам статті 648 ЦК України та п.3 Розпорядження КМУ, без узгодження з КМУ, рішенням позачергових зборів акціонерів ЗАТ „ЛУКОР" від І8.05.01 змінені зобов'язання інвестора, внаслідок чого до статутного фонду Товариства ТОВ „Лукойл-Нафтохім" внесено 107,7 відсотків акцій ТОВ „Лукойл-Нафтохім", вартістю 562 000 000 грн., замість його реального наповнення на вказану суму технологічним обладнанням, дизельним паливом, іншою сировиною і матеріалами у обсягах, що забезпечують його прибуткову роботу. Звідси висновок господарських судів, щодо відповідності змін внесених до установчого договору ЗАТ „Лукор" вимогам чинного законодавства необгрунтований і помилковий, а не деякі нові уточнення, зроблені Генеральною прокуратурою України. Отже, жодного спростування недостовірної інформації В. Корпаном не зроблено.

Що ж стосується слів Р.Флиса, заступника генерального директора з економіки і фінансів ТОВ „Карпатнафтохім" про те, що підприємство працює, розвивається не за рахунок віртуальних коштів „Лукойл-Нафтохіму", та, зокрема, фраза про те, „що „Лукойл-Нафтохім" не виконав якихось своїх зобов'язань і не вніс у статутний фонд „Лукору" сировину, обладнання, реальні гроші на модернізацію нафтохімічного комплексу, не коректно та аморально",- то вони не спростовують будь-якої інформації, поміщеної в газеті „Дзвони Підгір'я". Ці слова навпаки підтверджують небажання керівництва „Лукойл-Нафтохіму" виконувати Розпорядження КМУ від 10.08.2000 року, вважаючи його вимоги „якимись", а не встановленими компетентним органом держави та обов'язковими до виконання. А підтвердження законності даних вимог КМУ у постанові Верховного суду України вважає некоректними та аморальними. Що стосується „брехні"- при порівнянні фінансово-господарської діяльності ТОВ „Карпатнафтохім" та ЗАТ „Лукор" із АТ „Тисайський хімічний комбінат", то ні О. Болецький, заступник начальника технічного відділу ТОВ „Карпатнафтохім", ні В. Корпан не вказують будь-яких недостовірних чи брехливих фактів, викладених у статті у газеті „Дзвони Підгір'я", а просто здійснюють такий же аналіз тільки в іншій площині порівнянь.

Що стосується наведеної фрази Василем Голинським, кореспондентом газети „Калуський Нафтохімік": „У статті наведено безліч...неправдивих відомостей про сплату підприємствами податків, відшкодування їм податку на додану вартість" та висловлювання головного бухгалтера ЗАТ „Лукор" Ростислава Кулика, що „Не відповідають дійсності й інші аргументи і факти стосовно сплати підприємством податків та відшкодування ПДВ, поширені автором публікації"", то слід зазначити, що дані по сплаті податків та відшкодування ПДВ наводились у статті „Карпатнафтохім-ЛУКОР": тінь на острові Мен" тільки по підприємству ТОВ „Карпатнафтохім" і не були спростовані, а дані щодо відшкодування ПДВ підтверджує сам Р.Кулик: „В 2007 році на поточні рахунки ТОВ „Карпатнафтохім" надійшло бюджетних відшкодувань по ПДВ на загальну суму 101.7 млн. грн.".

Крім того, відповідно до ст.37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" редакція на вимогу юридичної особи повинна добровільно спостувати поширені нею недостовірні відомості. Позовна заява виконавчого комітету Калуської міської ради саме і підпадає під поняття "вимога заявника" у розумінні вищезазначеної статті.

Отже, заява відповідача про те, що станом на 22.04.08 відповідач 3, Тижневик "Калуський нафтохімік", не одержував вимоги про публікацію спростування недостовірних відомостей та заява, що і після одержання позову відповідач 3 не міг прийняти рішення про опублікування спростування недостовірних відомостей, оскільки позивач не вказав у ньому, які саме відомості вважає такими, що не відповідають дійсності, є підтвердженням того факту, що відповідачі визнають отримання вимоги заявника в розумінні статті 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" та визнається факт поширення недостовірних відомостей.

Щодо посилання не те, що не було змоги добровільно надрукувати спростування у зв"язку із тим, що не було вказано, які саме відомості є такими, що не відповідають дійсності та є недостовірними, свідчить про небажання добровільно врегулювати спір та поверхневе ознайомлення із вимогами позовної заяви, в котрій чітко вказано, які саме відомості є недостовірнити та такими, що не відповідають дійсності.

Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, є обгрунтованими, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, ст. 277 ЦК України, ст. 37 Закону України „Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" суд,-

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності відомості, викладені в статті „Компромат, просякнутий брехнею про „Карпатнафтохім-ЛУКОР", що надрукована в рубриці актуальний репортаж у тижневику „Калуський Нафтохімік" № 10 від 07.03.08 .

Зобов'язати ЗАТ "Лукор", м.Калуш, вул.Промислова,4 () та Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", Калуський р-н., с.Мостище, вул.Робітнича,29 () спростувати відомості, поширені ними 07.03.2008 року у статті „Компромат, просякнутий брехнею про „Карпатнафтохім- ЛУКОР" у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації статті про те, що ними поширена недостовірна та така, що не відповідає дійсності інформація, яка була опублікована у статті „Компромат, просякнутий брехнею про „КарпатнафтохІм-ЛУКОР" та розповсюджена 07 березня 2008 року тижневиком „Калуський Нафтохімік" № 10.

Зобов'язати редакцію тижневика „Калуський Нафтохімік" опублікувати спростування відомостей, поширених ЗАТ "Лукор", м.Калуш, вул.Промислова,4 () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", Калуський р-н., с.Мостище, вул.Робітнича,29 () 07 березня 2008 року у статті „Компромат, просякнутий брехнею про „Карпатнафтохім-ЛУКОР" у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації статті про те, що ними поширена недостовірна та така, що не відповідає дійсності інформація, яка була опублікована у статті „Компромат, просякнутий брехнею про „Карпатнафтохім-ЛУКОР" та розповсюджена 07 березня 2008 року тижневиком „Калуський Нафтохімік", № 10.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Лукор", м.Калуш, вул.Промислова,4 () на користь Виконавчого комітету Калуської міської ради, м.Калуш, вул.І.Франка,1 () 28,33грн. держмита та 39,33грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", Калуський р-н., с.Мостище, вул.Робітнича,29 () на користь Виконавчого комітету Калуської міської ради, м.Калуш, вул.І.Франка,1 () 28,33грн. держмита та 39,33грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Стягнути з Тижневика "Калуський нафтохімік", м.Калуш, вул.Промислова,4 (реєстр. свідоцтво ІФН №492 від 30.11.02) на користь Виконавчого комітету Калуської міської ради, м.Калуш, вул.І.Франка,1 () 28,33грн. держмита та 39,33грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Булка Володимир Ігорович

Рішення підписане _______________.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Помічник судді Гандера М.В.