ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.06.2008

Справа №2-13/1295-2008А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді                                                   Жукової А.І.

при секретарі                               Ковальчук К.В.

за участю:

від позивача, Шатунов С.В., довіреність № 7/9 від 18.07.06, представник;

від відповідача, Володькин С.А., довіреність № 2285/9/10.0 від 04.05.06, гол., держ., податковий інспектор;

від третьої особи 1, не з’явився,

від третьої особи 2, Єфрємов А.Б., довіреність № 23-11.0/06-77 від 14.04.08, гол., спец., юридичного відділу;

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Спільного українсько-російського підприємства АТЗТ "Джемієт", смт.Восход, м. Ялта

до ДПІ у м. Ялта АР Крим, м. Ялта

з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1. Масандрівська селищна рада, м. Ялта смт. Масандра. 2. Головне управління Державного казначейства України в АР Крим, м. Сімферополь.

Про визнання відмови незаконною та спонукання до виконання певних дій.

Суть спору: Спільне українсько-російське підприємство АТЗТ "Джемієт" звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом про визнання відмови ДПІ у м. Ялта листом № 23415/10/153 від 20.12.2007 року у зарахуванні зайве сплаченого податку на земельну ділянку у рахунок орендної плати незаконною. Також просить зобов’язати відповідача зарахувати зайве сплачений податок на земельну ділянку у рахунок орендної плати.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 11.03.2008 року у порядку статті 53 КАС України до участі у справі як третіх осіб було залучено Масандрівську селищну раду та Головне управління Державного казначейства України в АР Крим.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати відмову ДПІ у м. Ялта листом № 23415/10/153 від 20.12.2007 року у зарахуванні зайве сплаченого податку на земельну ділянку у рахунок орендної плати незаконною та зобов’язати відповідача зарахувати зайве сплачений податок у сумі 51752,69 грн. на земельну ділянку у рахунок орендної плати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, проте суму зайве зарахованого податку не оспорює.

Провадження по справі здійснювалося відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Представники сторін відмовились від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представників сторін вони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до ст. 130 Кодексу адміністративного судочинства України перед початком слухання справи представникам сторін були вручені пам’ятки про права та обов’язки сторін.

Слухання справи відкладалося у порядку статті 150 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 6, 8 ст.3 КАС України адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч.ч.1, ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що пунктом 2 рішення Масандрівської селищної ради № 25 від 16.09.2004 року скасований державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ № 002967 від 25.02.2000 року.

Державний акт серії ІІ № 002967 від 25.02.2000 року виданий позивачу на право постійного користування земельною ділянкою площею 11,0 га, розташовану у м. Ялта смт. Масандра смт. Восход вул. Аврори, 3 було анульовано 08.02.2007 року.

25.07.2007 року зареєстровано договір оренди земельної ділянки строком на 50 років на земельну ділянку площею 11,0 га, розташовану у м. Ялта смт. Масандра смт. Восход вул. Аврори, 3.

Проте з 16.09.2004 року по 26.07.2007 року позивачем помилково нараховувався податок на земельну ділянку.

Заявою від 20.11.2007 року № 23 позивач звертався до відповідача з проханням перерахувати зайве сплачений податок у сумі 365878,92 грн. у рахунок орендної плати за земельні ділянки № 1, 2.

Проте відповідач листом № 23415/10/153 від 20.12.2007 року відмовив позивачу.

Позивач уточнив суму зайве сплаченого податку, який за період з 08.02.2007 року по 25.07.2007 року становить 51752,69 грн.

Вказана сума підтверджується податковим розрахунком земельного податку на 2007 рік та не оспорюється відповідачем.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв’язку наступним.

Згідно ст. 13 Конституції України, земля й інші природні ресурси. Що знаходяться в межах території України є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 2 Закону України “Про плату за землю”, використання землі в Україні є платним. Плата за землю стягується у вигляді земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за земельні ділянки, які знаходяться в державній або комунальній власності, централізується на спеціальних бюджетних рахунках, розподіляється і використовується відповідно до закону.

Згідно ст. ст. 20, 21 Закону України «Про плату за землю», платежі за землю зараховуються на спеціальні рахунки бюджетів сільських, селищних, міських рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Згідно ст. 410 ЦК України, землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному об'ємі, відповідно до договору і, зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», підставою для нарахування орендної плати є договір оренди, а підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Таким чином, оскільки державний акт на право постійного користування від 02.02.2000 року було анульовано, а договір оренди укладений 25.07.2007 року, то позивач зайве перераховував податок на землю.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у повному обсязі та підписане 07.07.2008 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати відмову ДПІ у м. Ялта листом № 23415/10/153 від 20.12.2007 року у зарахуванні зайве сплаченого податку на земельну ділянку у рахунок орендної плати незаконною.

Зобов’язати ДПІ у м. Ялта зарахувати зайве сплачений податок Спільним українсько-російським підприємством АТЗТ "Джемієт" на земельну ділянку у сумі 51752,69 грн. у рахунок орендної плати за земельну ділянку площею 11,0 га, розташовану у м. Ялта смт. Масандра смт. Восход вул. Аврори, 3.

Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 22301854) на користь Спільного українсько-російського підприємства АТЗТ "Джемієт" (с.м.т. Восход, м. Ялта вул. Аврори, 28, код ЄДРПО 19451923, банківські реквізити суду не відомі) 3,40 грн. державного мита.

Виконавчий лист видати після вступу постанови в законну силу.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України у Севастопольський апеляційний господарський суд.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.