КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2008                                                                                           № 5/25

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:           Вербицької О.В.

Малетича М.М.

За участю представників:

від позивача - Ринковий В.І., Куценко О.О.

від відповідача - Клименко І.В.

від третьої особи - Залєська Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Лук"янівський ринок"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.04.2008

у справі № 5/25 (Іванова Л.Б.)

за позовом                               Шевченківської районної у м. Києві ради

до                                                   ЗАТ "Лук"янівський ринок"

третя особа                     Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація

про                                                  визнання додаткової угоди № 01 від 12.07.2005р. до договору оренди цілісного майнового комплексу від 28.11.1997р. недійсною та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Шевченківська районна у м. Києві рада звернулась в Господарський суд міста Києва із позовною заявою до Закритого акціонерного товариства «Лук’янівський ринок» про визнання додаткової угоди № 01 від 12 липня 2005 року до Договору

оренди цілісного майнового комплексу від 28 листопада 1997 p., укладену

Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією та

Закритим акціонерним товариством „Лук’янівський ринок" недійсною, витребування з незаконного володіння Закритого акціонерного товариства „Лук’янівський ринок" цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 1, зобов'язання Закрите акціонерне товариство „Лук’янівський ринок" передати за актом приймання - передачі цілісний майновий комплекс розташований за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 1 Шевченківській районній у м. Києві раді.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.04.2008 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ЗАТ «Лук’янівський ринок» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та припинити провадження у справі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

На думку відповідача Шевченківська районна у м. Києві не має законних правових підстав для звернення до суду з відповідним позовом, оскільки не є стороною у договорі оренди спірного майна та не є стороною в оспорюваній додатковій угоді.

Також апелянт стверджує, що на день звернення позивача до суду був відсутній предмет спору стосовно визнання додаткової угоди недійсною, оскільки не існує майна, що було передано в оренду, і зобов’язання за спірним договором припинено.

Позивач просив суд рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі; апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

13.11.1997 p. Шевченківською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 1318 «Про укладення договору оренди цілісного майнового комплексу «Лук'янівський ринок».

На виконання даного розпорядження 28.11.1997 року між Шевченківською районною державною адміністрацією міста Києва та Закритим акціонерним товариством «Лук’янівський ринок» було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу.

Відповідно до п. 1.1. договору відповідач прийняв в орендне користування цілісний майновий комплекс (основні виробничі засоби та обігові кошти) ДКП «Лук'янівський ринок» згідно з розподільчим балансом та актом прийому-передачі.

З Акту прийому-передачі, копія якого знаходиться в матеріалах справи вбачається, що відповідач отримав в оренду перелічене в акті майно.

Строк дії договору сторони встановили терміном на 5 років, а саме з 28.11.1997р. до 28.11.2002р.

Відповідно до ст. 258 ЦК УРСР строк договору майнового найму визначається за погодженням сторін, якщо інше не встановлено чинним законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального " у тій його редакції, яка діяла на час укладання договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

З огляду на відсутність заперечень сторін, строк дії договору було пролонговано до 28.11.2007 p.

Додатковою угодою № 01 від 12.07.2005р. до договору оренди цілісного майнового комплексу від 28.11.1997р. було продовжено дію договору оренди цілісного майнового комплексу від 28 листопада 1997 p., на підставі п. 6.2 та викладено п. 6.1 наступним чином: «дійсний договір оренди цілісного майнового комплексу від 28 листопада 1997 р. укладений терміном на п'ять років і діє з дня підписання до 12 липня 2010 року».

Судом встановлено, що у зв'язку з проведенням адміністративно-територіальної реформи в м. Києві Київська міська рада 06.09.2001 р. прийняла рішення № 3/1437 "Про районні у м. Києві ради".

Відповідно до п. 8 зазначеного рішення новоутворені районні у м. Києві ради є правонаступниками прав і обов'язків колишніх рад в частині майна, переданого їм відповідно до нового адміністративно - територіального устрою.

В Роз'ясненні Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 р. за № 02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» вказано, що якщо чинне законодавство не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з ( визнанням угод недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статті 2 Господарського процесуального кодексу України. Отже, крім контрагентів за договором, прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує ця угода.

27.12.2001 р. рішенням № 208/1642 "Про формування комунальної власності територіальних громад районів м. Києва" Київська міська рада передала до комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва майно ЗАТ „Лук"янівський ринок" згідно позиції 26 таблиці 5.

Отже, майно, отримане відповідачем у користування на правах оренди, є комунальною власністю територіальної громади Шевченківського району, представницьким органом якої є Шевченківська районна у м. Києві рада, яка в силу приписів п.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності Шевченківського району м. Києва, в тому числі виконує всі майнові операції.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

З матеріалів справи вбачається, що на час укладання оспорюваної додаткової угоди уповноваженим органом, якому були делеговані повноваження щодо управління майном, яке відноситься до комунальної власності, було Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради, яке діяло на підставі відповідного Положення, затвердженого рішенням Шевченківської районною у м. Києві ради № 263 від 25.11.2003р., та яке, при здійсненні управління майном, мало виступати орендодавцем як відносно цілісних майнових комплексів, так і відносно нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва.

Відповідно до фактичних обставин справи, при укладанні оспорюваної додаткової угоди Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація не отримала відповідного на те дозволу ні від органу, уповноваженого управляти комунальним майном, ні від самого власника цього майна та на власний розсуд здійснила дії по продовженню орендних відносин, в той час як остання питання не входило в коло її повноважень і взагалі не будучи стороною за первісним договором.

Відсутність дозволу з боку належного орендодавця відносно надання в оренду нерухомого майна, яке є комунальною власністю, свідчить про те, що оспорювана додаткова угода № 01 від 12 липня 2005 до Договору оренди цілісного майнового комплексу від 28 листопада 1997 р. відбулась з порушенням вимог ст. 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на вищезазначене, враховуючи вимоги ст. ст. 203, 215 ЦКУ, додаткова угода № 01 від 12.07.2005 р. підлягає визнанню недійсною.

Під час розгляду справи судом з пояснень представників сторін встановлено, що орендні відносини фактично не припинились, відповідач майно не повернув.

Відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вказано вище, відповідачу на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу було передане майно. Склад та вартість майна визначена сторонами в Акті прийому-передачі (додаток № 1 до договору).

Як вбачається з даного акту, відповідач отримав в оренду майно, що складається з 33 позицій. Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем іншого майна на підставі договору оренди від 28.11.1997 р.

З огляду на відсутність у відповідача правових підстав для користування майном, переданим на підставі договору оренди від 28.11.1997 р., суд дійшов до висновку про те, що відповідне майно підлягає поверненню відповідачем позивачу.

Щодо тверджень ЗАТ „Лук’янівський ринок" в апеляційній скарзі про те, що все майно, що знаходиться за адресою вул. Мельникова, 1, в переліку 33 позиції списане суд відзначає наступне.

24.03.2006 р. Шевченківською районною у м. Києві радою було прийнято розпорядження № 100, яким затверджено акт на списання орендованих засобів ЗАТ „Лук’янівський ринок" від 24.03.2006 р.

Проте, докази затвердження вказаного розпорядження на черговій сесії районної ради, передбаченого п. 3 розпорядження, у матеріалах справи відсутні та сторонами не надані.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи акту інвентаризації цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою вул. Мельникова, 1, наданого в орендне користування ЗАТ „Лук’янівський ринок", списаним є усе майно, передане ЗАТ „Лук’янівський ринок" що вказане в Акті прийому-передачі (додаток № 1 до договору оренди від 28.11.1997 р.).

Враховуючи, що з наявних у справі доказів не вбачається затвердження розпорядження щодо списання орендованого майна, отриманого в оренду ЗАТ „Лук’янівський ринок", суд не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність предмету спору у даній справі.

При цьому судом встановлено, що за час оренди цілісного майнового комплексу, на підставі розпоряджень Шевченківської районної державної адміністрації м. Києва № 250 від 20.02.2002 р., № 606 від 15.04.2002 р., № 321 від 12.03.2003 р., № 566 від 30.03.2004 р., № 588 від 05.04.2005 р., № 1128 від 16.06.2005 р., № 431, 432, 427, 428, 429, 430 від 11.03.2006 р., за кошти ЗАТ „Лук’янівський ринок" збудовано нове нерухоме майно. Акти Державної технічної комісії по прийманню в експлуатацію завершених будівництвом об’єктів та розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про затвердження вказаних актів залучено апеляційним судом до матеріалів справи.

З вказаних актів вбачається, що будівництво здійснено на підставі розпоряджень Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволів ЗАТ „Лук’янівський ринок" замовити виконання будівельних робіт по вул. Мельникова, 1 за власні кошти. Копії відповідних розпоряджень Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволів ЗАТ „Лук’янівський ринок" на виконання будівельних робіт залучено судом до матеріалів справи. З наданих документів вбачається, що відбулось будівництво об’єктів магазину № 1, магазину № 2 тощо, які були прийняті в експлуатацію на підставі актів, залучених судом до матеріалів справи, та зареєстровані в БТІ.

Разом із тим судова колегія відзначає, що сторонами у справі не надано суду доказів того, що після прийняття збудованих об’єктів в експлуатацію відповідне нерухоме майно було внесено до складу об’єкту оренди, переданого ЗАТ „Лук’янівський ринок" на підставі договору від 28.11.1997 р., відсутні докази внесення змін до вказаного договору та акту приймання-передачі (додаток № 1 до договору).

За таких обставин, ЗАТ „Лук’янівський ринок" зобов’язане повернути позивачу за актом приймання - передачі цілісний майновий комплекс розташований за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 1, який був переданий саме на підставі договору оренди від 28.11.1997 р.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.04.2008 року у справі № 5/25 про задоволення позову Шевченківської районної у м. Києві ради прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Закритого акціонерного товариства «Лук’янівський ринок» підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 18.04.2008 року у справі № 5/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Лук’янівський ринок» - без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко В.В.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Малетич М.М.

16.09.08 (відправлено)