ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

№ 2-20/2543-2008

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Виконавчого комітету Ялтинської міської ради

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.05.2008 року

у справі

№2-20/2543-2008 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

ТОВ “Фірма “Ратон”

до

Виконавчого комітету Ялтинської міської ради

про

визнання недійсним договору,

за участю представників сторін від:

позивача:

не з’явились

відповідача:

не з’явились

Згідно розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 07.10.2008р. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Жаботина Г.В., Уліцький А.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.03.2008р. (суддя Луцяк М.І.) позов задоволено; визнано недійсним договір №78, укладений 19.07.2007р. між Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та ТОВ “Ратон” на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом №24-А “Спартак-“Аутка”; визнати діючим договір №13, укладений 30.06.2007р. між Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та ТОВ “Ратон” на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом №24-А “Спартак-“Аутка”; стягнуто з відповідача на користь позивача 85грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.05.2008р. (судді Латинін О.А. –головуючий, Антонова І.В., Заплава Л.М.) рішення Автономної Республіки Крим від 18.03.2008р. змінено, резолютивну частину рішення викладено в новій редакції; позов задоволено частково; визнано недійсним договір №78, укладений 19.07.2007р. між Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та ТОВ “Ратон” на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом №24-А “Спартак-“Аутка”; провадження у справі в частині позовних вимог про визнання діючим договору №13, укладеного 30.06.2007р. між Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та ТОВ “Ратон”, на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом №24-А “Спартак-“Аутка” припинено.

Відповідач в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові рішення в частині задоволення позовних вимог і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю. Скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права, а саме: Цивільного кодексу України та Закону України “Про автомобільний транспорт”.

Учасники процесу не скористалися наданим процесуальним правом на участь своїх представників в судовому засіданні касаційної інстанції. Враховуючи, що явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, додаткові документи від сторін не витребовувались, з врахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 30.06.2006р., відповідно до протоколу №3 засідання конкурсного комітету від 21.06.2006р., між Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради (замовником) та ТОВ “Ратон” (перевізником) укладено договір про перевезення пасажирів автомобільним транспортом на маршруті №24-А “Спартак-“Аутка” на період з 30.06.2006р. по 30.06.2009р.

19.07.2007р. за пропозицією виконавчого комітету Ялтинської міської ради між сторонами було переукладено вказаний вище договір шляхом укладення нового - №78 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на маршруті №24-А, за умовами п.3.1 якого договір вступає в дію з дня його підписання обома сторонами та діє до 30.06.2009р., а договір №13 від 30.06.2006р. є таким, що втратив свою чинність.

При цьому судами встановлено, що в подальшому відповідач повідомив позивача про те, що договір №78 від 19.07.2007р. є розірваним в односторонньому порядку, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про визнання недійсним договору №78 від 19.07.2007р. та визнання діючим попереднього договору №13 від 30.06.2006р.

Розглянувши спір, суди попередніх інстанцій визнали недійсним укладений 19.07.2007р. між Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та ТОВ “Ратон” договір №78 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом №24-А “Спартак-“Аутка”, з підстав невідповідності його вимогам чинного законодавства. При цьому суди виходили з того, що п.1 ч.3 ст.7 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено можливість дострокового розірвання договору з автомобільним перевізником в разі порушення ним умов договору чи дозволу, але не встановлюється право органу місцевого самоврядування розірвати договір в односторонньому порядку; відповідач не надав суду доказів дотримання порядку розірвання господарських договорів, встановленого ст.188 ГК України.

Разом з тим, таких висновків суди попередніх інстанцій дійшли неповно з’ясувавши обставини справи, які підлягали встановленню для правильного вирішення спору у справі.

Згідно ст.7 ч.3 Закону України "Про автомобільний транспорт" органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають право достроково розірвати договір з автомобільним перевізником чи позбавити його дозволу в разі порушення ним умов договору.

Із приписів цієї норм також вбачається, що до компетенції органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування відноситься організація пасажирських перевезень, і такі перевезення мають здійснюватись на підставі укладених договорів із автомобільним перевізником - переможцем конкурсу.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Положеннями ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Дійшовши висновку, що спірний договір №78 від 19.06.2007р. суперечить п.1 ч.3 ст.7 Закону України “Про автомобільний транспорт”, оскільки даною нормою не встановлено право органу місцевого самоврядування розірвати договір в односторонньому порядку, суди не дали оцінки тій обставині, що можливість розірвання договору замовником в односторонньому порядку у випадку невиконання умов договору сторони передбачили в договорі.

Яким іншим нормам чинного законодавства суперечить спірний договір №78 суди попередніх інстанцій не встановили.

При цьому чинне законодавство не передбачає можливість укладення договору в примусовому порядку при відсутності на це взаємного волевиявлення сторін. Відтак, судам доцільно було дослідити обставини волевиявлення сторін на укладення спірного договору №78 від 19.06.2007р., причини переукладення договору від 30.06.2006р.; яким чином була викладена пропозиція відповідача на переукладення договору та обставини волевиявлення позивача на прийняття такої пропозиції, адже спірний договір №78 є підписаний сторонами і скріплений печатками.

Натомість суди невмотивовано залишили без розгляду доводи відповідача, викладені у запереченні на позовну заяву, апеляційній скарзі, щодо переукладення договору у зв’язку з порушенням позивачем умов договору від 30.06.2006р.

Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 4-2 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також колегія зазначає, що суди вдалися до дослідження обставин правомірності розірвання договору №78 від 19.06.2007р., тоді як предметом розгляду у даній справи є визнання цього договору недійсним. Однак, поняття розірвання договору та недійсність договору є різними за своїм змістом та правовими наслідками.

Суд апеляційної інстанції, припиняючи провадження у справі в частині позовних вимог про визнання діючим договору №13, укладеного 30.06.2007р. між Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради та ТОВ “Ратон”, виходив з того, що у разі визнання недійсним договору №78 умови, з якими пов’язувався факт припинення дії договору №13 від 30.06.2006р., зникли та такий договір поновлює свою дію. Разом з тим, такий висновок суду є передчасним, оскільки п.3.1. спірного договору №78 не передбачає, що договір №13 втрачає силу саме у зв’язку з укладанням договору №78.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. При новому розгляді справи слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.05.2008р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.03.2008р. у справі №2-20/2543-2008 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький