ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.08                                                                                           Справа№ 2/41

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. при секретарі Залицайло М.С. за участю представника відповідача Гривняка В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства “Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування “Пожспецмаш”, смт. Ладан, до Державного підприємства “Львівський бронетанковий ремонтний завод”, м. Львів про стягнення 54569 грн. 38 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство “Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування “Пожспецмаш”, смт. Ладан звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства “Львівський бронетанковий ремонтний завод”, м. Львів про стягнення 54569 грн. 38 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 06.08.2008р. ухвалив призначити розгляд справи на 20.08.2008р.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, визнав позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 49999 грн. 97 коп., в частині стягнення пені –вказав, що сума пені нарахована без врахування підписаного сторонами протоколу розбіжностей, просив також розстрочити суму заборгованості на шість місяців.

Відповідно до статті 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності позивача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Представнику роз’яснено його права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України, а також право заявляти відводи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне:

19 листопада 2007р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №10М-07 на поставку запасних частин та протокол розбіжностей до даного договору.

Відповідно до пункту 1.1. цього договору, постачальник (позивач) зобов’язувався поставити, а покупець (відповідач) прийняти продукцію на загальну суму 428305 грн., найменування, кількість та асортимент якої визначений цим договором.

03 березня 2008р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, якою внесено зміни до пункту 1.1. і відповідно до якої позивач зобов’язувався поставити, а відповідач прийняти продукцію на загальну суму 458289 грн. 50 коп., найменування, кількість та асортимент якої визначений додатковою угодою №1.

04 квітня 2008р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору, якою внесено зміни до пункту 1.1. і відповідно до якої позивач зобов’язувався поставити, а відповідач прийняти продукцію на загальну суму 458289 грн. 50 коп., найменування, кількість та асортимент якої визначений додатковою угодою №2.

На виконання умов вищевказаного договору з подальшими змінами, внесеними додатковими угодами №1 та №2, позивач передав, а відповідач отримав обумовлену продукцію на загальну суму 458289 грн. 47 грн., що підтверджується накладними, які є в матеріалах справи.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що оплата проводиться на умовах –70% попередня оплата до 01.11.2007р., 30% по факту виготовлення продукції.

Проте, відповідач свої зобов’язанння за договором щодо оплати виконав частково –оплатив 408289 грн. 50 коп. Таким чином у відповідача виникла забргованість перед позивачем в розмірі 49999 грн. 97 коп., яка на день звернення позивача до суду не була погашена.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та в поясненнях, наданих в судовому засіданні, визнав наявність заборгованості перед позивачем в розмірі 49999 грн. 97 коп.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач також просить стягнути нараховану ним пеню за період з 24.04.2008р. по 25.07.2008р. в сумі 4569 грн. 41 коп. Як на підставу нарахування пені посилається на пункт 5.2. договору, яким передбачено, що у випадку невчасної оплати покупець (відповідач) сплачує пеню в розмірі 0,05% вартості продукції за кожний день прострочення. Однак, нараховуючи таким чином пеню, позивач не врахував положення протоколу розбіжностей до договору, який є його невід’ємною частиною, і яким пункт 5.2. договору викладено в новій редакції. Відповідно до нової редакції пункту 5.2. договору, у випадку невчасної оплати покупець (відповідач) сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості продукції за кожний день прострочення. Відповідно, до задоволення підлягає пеня в розмірі 4569 грн. 41 коп. в межах заявлених позовних вимог та сплаченого державного мита.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення повністю.

Стосовно заявленного клопотання про розстрочення виконання рішення на шість місяців, то враховуючи важкий фінансовий стан відповідача, пов’язаний з простоєм, спадом виробництва та заборгованістю перед бюджетом та цільовими фондами, суд приходить до висновку про доцільність розстрочення виконання судового рішення на чотири місяці рівними частинами.

Оскільки спір виник з вини відповідача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116, 121 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства “Львівський бронетанковий ремонтний завод”, м. Львів, вул. Стрийська, 73 (ідентифікаційний код 07985602) на користь Державного підприємства “Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування “Пожспецмаш”, смт. Ладан, вул. Миру, 100 А, Прилуцький район Чернігівська область (ідентифікаційний код 33004117) 49999 грн. 97 коп. основного боргу, 4569 грн. 41 коп. пені, 545 грн. 69 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з ростроченням виконання рішення суду на чотири місяці рівними частинами.

3.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Мазовіта А.Б.