СУД
Постанова

Іменем України

28 травня 2008 року

Справа
№ 2-29/1282-2008А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Плута
В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря
В.І.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового
засідання                                        Хміль О.Ю.

за участю
представників сторін:

позивача:
не з'явився;

відповідача:
не з'явився;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Башилашвілі О.І.) від 27.03.2008 у справі №
2-29/1282-2008А

за
позовом  фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1АДРЕСА_1

до          Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки,
1/9,Сімферополь,95053)

про
визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1звернувся до господарського суду АР Крим з
адміністративним позовом до  Державної
податкової інспекції в м. Сімферополі про визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій №   від 28.12.2007 року в сумі 10000,00
грн.,  як
такого, що суперечить чинному законодавству та порушує права та законні
інтереси.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що податковий орган не мав права на проведення планової
перевірки. Позивач також посилається на те, що відповідачем прийнято рішення
про застосування штрафних санкцій за порушення вимог Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, якого позивач не допускав. СПД ОСОБА_1 зазначає, що
невідповідність готівковій суми грошових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, вказаній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій
обумовлюється наявністю договору про порядок здійснення господарської
діяльності, укладеного с СПД ОСОБА_2, в рамках якого позивач у даній справі міг
приймати грошові кошти та вносити їх до каси СПД ОСОБА_2

Постановою
господарського суду АР Крим від 25.03.2008 року у справі № 2-24/16833-2007А
адміністративний позов суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1задоволено.
Суд визнав нечинним рішення Державної податкової інспекції в м. Сімферополі про
застосування штрафних (фінансових) санкцій №    від 28.12.2007 року в сумі 10000,00 грн.,  як
таке, що  суперечить чинному
законодавству та порушує права та законні інтереси.

При
прийняття постанови суд першої інстанції встановив, що між СПД ОСОБА_1та СПД
ОСОБА_2 було укладено договір про порядок здійснення господарської діяльності,
відповідно до пункту 8 якого, сума передплати за банкетне меню, що включає в
себе як банкетні блюда, та і спірні або пивобезалкогольні напої, має
передаватись Стороні-1 (СПД ОСОБА_2) з метою попередньої закупівлі продуктів
для виготовлення банкетних блюд. Вказаним договором також передбачалось, що у
разі відсутності Сторони - 1 в момент здійснення клієнтом оплати за блюда,
передплати за банкет та інше, Сторона-2 (СПД ОСОБА_1) зобов'язується прийняти у
клієнта грошові кошти та внести їх в касу Сторони-1. Господарський суд АР Крим
встановив, що сума передплати за банкет була прийнята працівником позивача з
метою її подальшої передачі СПД ОСОБА_2, який знаходиться на спрощеній системі
оподаткування, являється платником єдиного податку та реєстраторами
розрахункових операцій не користується.

Не
погодившись з постановою господарського суду АР Крим, Державна податкова
інспекція в м.Сімферополі звернулась до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати, як винесену при неповному дослідженні обставин справи та з
порушенням норм матеріального права, у задоволенні позовних вимог СПД
ОСОБА_1відмовити.

Доводи
відповідача в апеляційній скарзі полягають у невірному застосуванні положень
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій” стосовно
визначення місця проведення розрахунків, а також обов'язку суб'єкта
підприємницької діяльності забезпечувати відповідність суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів, вказаної у денному звіті
реєстратора розрахункових операцій. Податковий орган також посилається на
Порядок провадження торговельної діяльності та правил торговельного
обслуговування населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.06.2006 року № 833, в якому заборонено зберігання на місці проведення
розрахунку готівки, що не належить суб'єкту господарювання.

Сторони
у судове засідання не з'явились, своїм процесуальним правом на участь у
судовому засіданні не скористались, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи,
що чинне законодавство не обмежує коло представників юридичних осіб при
розгляді адміністративної справи,  а
також те, що згідно з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду,  не
перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає
можливим розглянути скаргу за відсутності нез'явившихся представників сторін.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
28.05.2008 суддю Гоголя Ю.М. замінено на суддю Гонтаря В.І.

Переглянувши
постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги
та скасування оскаржуваної постанови виходячи з наступного.

18.12.2007
року працівниками Державної податкової інспекції в м. Сімферополі було
проведено перевірку господарської одиниці, що належить суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_3 За результатами перевірки було складено акт від 18.12.2007
року № 002365, яким документально зафіксовані порушення пункту 13 статті 3
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” (а.с.13-14).

Статтями
8, 9, 10, 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, статтями
15, 16 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування і послуг” передбачені функції органів
податкової служби, в які входить здійснення контролю за наявністю патентів, за
дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку.

Статтею
11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” передбачені
підстави і порядок проведення органами податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування
і оплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Крім
того, Законом України від 25.03.2005 року „Про внесення змін в Закон України
„Про Державний бюджет України на 2005 рік” і деякі інші законодавчі акти”,
стаття 11-1 Закону України „Про Державну податкову службу в Україні” доповнена
частиною сьомою такого змісту: „позаплановими перевірками вважаються також
перевірки у межах повноважень податкових органів, визначених Законом України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування і послуг”, „Про Державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів”, а в інших випадках - за рішенням суду.

Таким
чином на перевірки відносно контролю за здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкових і безготівкових розрахунків суб'єктами підприємницької
діяльності не розповсюджуються вимоги, які пред'являються к проведенню планових
і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і оплати податків і зборів, встановлені статті 11-1 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні”.

Відповідно
до статті 11-2 Закону України „Про державну податкову службу”, посадові особи
органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику
податків під розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його
видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади,
звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які
проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності
підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою
органу державної податкової служби.

З
матеріалів справи вбачається, що під час перевірки такі направлення були
пред'явлені під розписку офіціанту-бармену ОСОБА_4 (а.с.28,29). У зв'язку з
цим, суд першої інстанції вірно встановив наявність передбачених законом
повноважень податкового органу на проведення позапланової перевірки відносно
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкових і
безготівкових розрахунків суб'єктами підприємницької діяльності, а також
правомірно відхилив доводи позивача в цій частині.

Судовою
колегією встановлено, що під час перевірки працівниками Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі було замовлено: горілку „Хортиця” 50 гр. вартістю
4,82 грн., каву „Блек” вартістю 7,49 грн. на загальну суму 12,31 грн. Дане
замовлення було проведено через реєстратор розрахункових операцій та
працівникам Державної податкової інспекції було надано квитанція на повну суму
покупки.

В
подальшому, працівниками податкового органу було замовлено банкет на 26.12.2007
року на загальну суму 4230,68 грн., з яких 1667,60 грн. - спиртні напої, а
2563,08 грн. - банкетні блюда, у зв'язку з чим працівниками Державної
податкової інспекції було внесено передплату за банкет в сумі 2000,00 грн. Дана
сума була прийнята як передоплата за банкетні блюда, виготовленням яких
займається інша особа -суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 відповідно до
дозволу № 757 на право розміщення об'єктів торгівлі і асортименту продукції, що
реалізовується (а. с. 19, 21).

Відповідно
до статті 2 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг”, місце проведення
розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари
(надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані
послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених
товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів
тощо.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що сума грошових коштів у розмірі 2000,00
грн., яка є передплатою за банкет, мала бути передана в касу фізичної особи
-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2на підставі угоди про порядок
здійснення господарської діяльності фізичними особами -підприємцями від
16.05.2007 року, укладеної між фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 (а.с.23).

Відповідно
до пункту 8 вказаної угоди, розрахунок за обслуговування банкетів здійснюється
на умовах передплати. Сума передплати за банкетне меню, що включає в себе як
банкетні блюда, та і спірні або пивобезалкогольні напої, передається Стороні-1
(СПД ОСОБА_2) з метою попередньої закупівлі продуктів для виготовлення
банкетних блюд.

У
разі відсутності Сторони-1 в момент здійснення клієнтом оплати за блюда,
передплати за банкет та інше, Сторона-2 (СПД ОСОБА_1) зобов'язується прийняти у
клієнта грошові кошти та внести їх в касу Сторони-1.

Судовою
колегією встановлено, що сума передплати в розмірі 2000,00 грн. за банкет була
прийнята працівником позивача з метою її подальшої передачі СПД ОСОБА_2, у
відповідності до пункту 8 угоди між СПД ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно
до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, тобто за
наявності обставин, що звільнюють від доказування.

Судова
колегія не заперечує проти того, що пункт 6 статті 9 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг” надає фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 право не
застосовувати в своїй діяльності РРО у разі ведення книги обліку доходів і
витрат.

Однак,
у даному випадку фактичної передачі сума передплати в розмірі 2000,00 грн. за
банкет від СПД ОСОБА_1 до каси СПД ОСОБА_2 не відбувалось, у зв'язку з чим,
вказана сума знаходилась у СПД ОСОБА_1Даний факт судом першої інстанції
безпідставно не взятий до уваги.

При
цьому, на СПД ОСОБА_1поширюються вимоги пункту 13 статті 3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, відповідно до якого суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток, чеків і т.д.) при продажу товарів (наданні
послуг) в сфері торгівлі та послуг, зобов'язані забезпечувати відповідність
суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, вказаної у
денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Із
змісту акту перевірки № 002365 вбачається, що в ході перевірки посадовими
особами Державної податкової інспекції в м. Сімферополі було встановлено факт
порушення СПД ОСОБА_1 вимог Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а
саме, невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, вказаної у денному звіті реєстратора розрахункових операцій,
невідповідність склала 2000,00 грн.

Суд
апеляційної інстанції погоджується з доводом податкового органу про те, що походження
суми, на яку виявлено невідповідність, жодним чином не впливає на питання
притягнення суб'єкта підприємницької діяльності до встановленої
відповідальності відповідно до статті 22 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, яка пов'язує застосування фінансових санкцій саме з виявленими
фактами незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, зазначеної у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій.

Крім
того, пунктом 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування населення, затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.2006 року № 833 прямо встановлено заборону зберігання
на місці проведення розрахунку готівки, що не належить суб'єкту господарювання.
У даному випадку саме такий випадок встановлено під час перевірки.

У
зв'язку з цим, акт перевірки від 18.12.2007 року № 002365, який був покладений
в основу рішення № від 28.12.2007 року, складений правомірно, а
застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 10000,00 грн., відповідно до
статті 22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, є вірним.

Відповідно
до частин 1, 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України,
підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи; порушення норм
матеріального або процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки
при винесенні господарським судом АР Крим оскарженої постанови мало місце
неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права не
виявлено, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для її
скасування та відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись
статтями 198 п.1, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції м.Сімферополя задовольнити.

2.
Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 27 березня 2008
року у справі № 2-29/1282-2008А скасувати.

3.  Прийняти нову постанову.

4. У
задоволенні адміністративного позову суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1відмовити.

Суд
апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала
суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанови
суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені
статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий
суддя
В.М. Плут

Судді
В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова