ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 43/684

16.01.08

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РЄСТ-ОХОРОНА"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Реноколл-Україна"

про стягнення 1 100, 86 грн.

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від позивача Мрачковська О.В. –предст. за дов.,

від відповідача не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Реноколл-Україна" 1 100, 86 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання умов договору № 41 від 01.02.07.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.11.07 порушено провадження у справі № 43/684 та призначено її розгляд на 13.12.07.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, вимог суду, викладених в ухвалі про прийняття справи до свого провадження не виконав, у судове засідання представник Відповідача не з’явився.

У зв’язку з нез»явленням в судове засідання представника Відповідача та необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи неодноразово відкладався.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, вимог суду, викладених в ухвалі про прийняття справи до свого провадження не виконав, у судове засідання представник Відповідача не з’явився.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.97р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Судом у відповідності до ст. 81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представника Позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.07 між товариством з обмеженою відповідальністю "РЄСТ-ОХОРОНА" (далі Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Реноколл-Україна" (далі Відповідач) було укладено договір № 4 (далі - Договір) про забезпечення перепускного режиму.

Відповідно до умов Договору Позивач зобов’язувався надавати послуги по забезпеченню перепускного режиму на КПП-1 транспортні ворота об’єкта, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.. Новозабарзька, 2/6, а Відповідач зобов’язався сплачувати надані послуги.

Відповідно до п. 4.1 Договору щомісячна вартість послуг охорони складає 250, 00 грн. Згідно п. 4.7 Договору послуги оплачуються Відповідачем у безготівковому порядку не пізніше 5-ти днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до розрахунку Позивача, загальна сума заборгованості за надані послуги за березень –червень 2007 року складає: 1000, 00 грн. основного боргу, 32, 87 грн. інфляційних нарахувань, 10, 71 грн. 3 % річних та 57, 28 грн. пені.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини, що відповідно до законодавства можуть бути підтверджені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Право- чин, для якого законом не встановлена письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Як вбачається з договору обидві сторони правочину брали на себе окремі, чітко визначені зобов’язання.

Відповідно до ст.225 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.11, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись своєчасно та належним чином, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Правовідносини між сторонами виникли внаслідок укладання Договору № 4 від 01.02.07 про забезпечення перепускного режиму.

Відповідно до п. 4.1 Договору щомісячна вартість послуг охорони складає 250, 00 грн. Згідно п. 4.7 Договору послуги оплачуються Відповідачем у безготівковому порядку не пізніше 5-ти днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно п. 4.4 Позивач (Виконавець) зобов’язався у строк, не пізніше п’яти днів після закінчення розрахункового місяця , передати Відповідачу (Замовнику) акт здачі-приймання виконаних робіт за попередній місяць.

Замовник зобов’язався протягом трьох днів з моменту отримання акту підписати його і передати його виконавцю, або в такий же строк передати Виконавцю мотивовану відмову від його підписання.

Відповідно до п.4.6 Договору, у випадку, якщо Відповідач не підписує у встановлений термін акт здачі-приймання робіт, або не надає мотивованої відмови від його підписання, акт вважається підписаним, а роботи виконаними.

Позивач не надав суду жодного документу на підтвердження того, що послуги передбачені умовами договором були надані, додані до матеріалів справи акти здачі-приймання виконаних робіт не підписані з боку Відповідача, доказів того, що зазначені акти у встановленому Договором порядку були передані Замовнику для підписання також не надано.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Суддя М.В.Пасько