ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 1/106

14.05.08

За позовом           Відкритого акціонерного товариства „Вінницяоблпаливо”

До           1. Державного територіально –галузевого об’єднання „Південно –Західна

залізниця”

2. Державного підприємства „Ровенькиантрацит”

Про                     стягнення 3553,02 грн.

Суддя В. І. Мельник

Представники сторін:

від позивача           Підлужняк С. О. –представник за довіреністю № 273 від 12.10.2007 року

від відповідача 1 Недошитко Р. Ю. –представник за довіреністю № 869 –ню від 18.02.08 р.

від відповідача 2 не з’явився

Обставини справи :

Позов заявлено про стягнення шкоди, завданої нестачею вантажу, в розмірі 3553,02 грн.

Відповідач 1 проти задоволення позову за його рахунок заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідач 2 проти задоволення позову за його рахунок заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов.

Незважаючи на належне повідомлення про час і місце кожного засідання по справі, в тому числі і на адресу реєстрації, відповідач 2 в судове засідання не з’явився, причини неявки в судове засідання невідомі.

Справа розглядається, згідно статті 75 Господарського процесуального Кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Розгляд справи відкладався, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача 1, суд

В С Т А Н О В И В :

18.11.2007 року за накладною № 49548914 у вагоні № 66597840 зі станції Лобівські копальні Дон. 501807 був відправлений вантаж –вугілля марки Антрацит в кількості 69 тон. Оригінал зазначеної накладної залучений до матеріалів справи.

Відправником вантажу є відповідач 2, одержувачем –позивач.

Вага вантажу згідно залізничної накладної становить 69 тон.

Під час пересування вагону № 66597840 на станції Знаменка було здійснено комісійне перевантаження вагону на 150 т вагах залізниці, яким встановлено, що маса нетто вантажу становить 61350 кг, що менше маси, зазначеної в залізничній накладній, на 7650 кг. Зазначені обставини зафіксовані в комерційному акті АЄ № 879664/1014 від 21.11.2007 року, оригінал якого залучено до матеріалів справи.

В розділах Г та Д акту зафіксовано, що на поверхні вантажу наявні поглиблення: справа по ходу поїзда над 2, 3 люками довжиною 2000 мм, шириною 1500 мм, глибиною 600 мм, над 4, 5, 6,7 люками довжиною 6000 мм, шириною 1500 мм, глибиною 500 мм, течі вантажу нема, двері цільнометалеві, люки щільно закриті, на поверхні вантажу захисне маркування відсутнє, доступ до вантажу в місті поглиблення усунений шляхом нанесення маркування вапном, каток не застосовувався

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, норма природної втрати і граничного розходження становить 1%, тобто в даному перевезенні - 690 кг.

Відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника.

На підтвердження розміру заявлених до стягнення збитків позивач додає до матеріалів справи копії договору № 1.146 від 13.12.2006 року, укладеного між позивачем та ТОВ „Тера Нова”, рахунків № СФ –0000131 від 27.11.2007 року, виставленого позивачу ТОВ „Тера Нова”, № 1987/Увід 22.10.2007 року, виставленого ТОВ „Тера Нова” ТОВ „Східно –донбаська торгівельна компанія”, та платіжних доручень № 5824 від 03.12.2007 року, № 693 від 03.12.2007 року.

З урахуванням вищевикладеного, позивач обраховує втрату вантажу з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження в масі вантажу, нараховує вартість втраченого вантажу у розмірі 3553,02 грн.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі і завантаженому засобами відправника, та якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених Наказом Мінтрансу України від 20.08.2001 року за № 542 перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Як слідує з комерційного акту АЄ № 879664/1014 від 21.11.2007 року, відповідачем 2 вказаних дій зроблено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Статуту залізниць під час перевезення вантажів, які змерзаються і здуваються, відправник зобов'язаний вжити відповідних профілактичних заходів. Залізниця може відмовити в перевезенні у разі невжиття відправником зазначених заходів. У разі невиконання зазначених вимог відповідальність за втрату або пошкодження вантажу, що виникли з цієї причини, несе відправник.

Додана до матеріалів справи накладна № 49548914 свідчить про те, що завантаження вантажу проводилось засобами вантажовідправника –відповідача 2.

Отже залізниця не приймала участі у визначення ваги вантажу при його завантажуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов’язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Збитки статтею 22 ЦК України віднесені до майнової шкоди.

Відповідно до частини 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зі змісту перелічених правових норм випливає, що підставою виникнення цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність збитків, протиправність дій особи, яка завдала збитків, причинний зв’язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторону.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що вугілля до несправного вагону було завантажено відповідачем 2, який не вчинив додаткових заходів щодо його збереження під час транспортування, суд дійшов висновку про те, що особою, винною у спірній нестачі вантажу, є саме відповідач 2.

При цьому, посилання відповідача 2 на дотримання ним параграфів 3, 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу судом до уваги не приймається, оскільки в спірному комерційному акті зафіксовано зворотнє.

Крім того, відповідач 2 у відзиві на позов посилається на наявність на спірному вантажі захисного маркування, що на думку відповідач 2 підтверджується комерційним актом, проте з його змісту слідує, що на поверхні вантажу відсутнє захисне маркування, а захисне маркування було нанесне залізницею при складанні акту загальної форми(виявленні нестачі) лише на місця поглиблення вантажу, тобто маркування було нанесено вже після виявлення нестачі спірного вугілля.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення вартості недопоставленого ватажу в сумі 3553,02 грн. підлягають задоволенню за рахунок відповідача 2.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивачем доведено, що відповідачем 2 порушені його права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача 2.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 1, 33, 49, 80, 82 –84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства „Ровенькиантрцит” (97700, Луганська область, м. Ровеньки, вул. Комуністична, 6, ідентифікаційний код 32320704, р/р 0607 в АК ПІБ м. Роженьки, МФО 304502) на користь Відкритого акціонерного товариства “Вінницяоблпаливо” (21021, м. Вінниця, шосе Хмельницьке, 122, ідентифікаційний код 01880670, р/р у Вінницькому ЦВ ПІБ, МФО 302571) основний борг в сумі 3553 (три тисячі п’ятсот п’ятдесят три) грн. 02 коп., витрати на сплату державного мита в сумі 102 (сто дві) грн. та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.В позові до Державного територіально –галузевого об’єднання „Південно –Західна залізниця” відмовити.

4. Видати наказ.

Суддя                                                                                                    В. І. Мельник

(Рішення виготовлене та підписане 26.05.2008р.)