ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.06.08 р.                     Справа № 33/25пд

Суддя господарського суду Донецької області Новікова Р.Г., при секретарі судового засідання Ващенко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Житлово-будівельного кооперативу „Мир-65” м. Донецьк

до Приватного підприємства „Донкерамика” м. Донецьк

про визнання недійсними додатку №3 від 17.12.2001р. та додаткової угоди від 18.12.2001р. до договору оренди нежилих приміщень №1/01 від 04.07.2001р.

за участю представників:

від позивача: Дерев’янко А.М. – за дов. від 09.01.2008р.;

Ротар І.Ю. – за дов. від 08.01.2008р.

від відповідача: Савін – наказ №1-к від 01.06.1999р.

На підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні проголошувалась перерва з 02.06.2008р. по 12.06.2008р.

СУТЬ СПОРУ: Житлово-будівельний кооператив „Мир-65” м. Донецьк звернувся до Приватного підприємства „Донкерамика” м. Донецьк з позовом про визнання недійсними додатку №3 від 17.12.2001р. та додаткової угоди від 18.12.2001р. до договору оренди нежилих приміщень №1/01 від 04.07.2001р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на договір оренди №1/01 від 04.07.2001р.; протиріччя між змістом додатку №3 від 17.12.2001р., додаткової угоди від 18.12.2001р. та пунктами 3, 4, 5, 12 договору оренди №1/01 від 04.07.2001р. щодо покладення витрат з ремонту та переобладнання приміщення на орендаря; статтю 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р., статтю 256 Цивільного кодексу УРСР, норми Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” №686-XIV від 20.05.1999р., статтю 15 Закону України „Про кооперацію” №1087-IV від 10.07.2003р.

Згідно договору оренди №1/01 від 04.07.2001р. позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування приміщення загальною площею 70м2, розташоване в цокольній частині будинку №55 по пр. Дзержинського під адміністративні та складські приміщення.

Позивач вказує, що в договорі оренди №1/01 від 04.07.2001р. відсутнє посилання про нерозповсюдження норм Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. на відносини між сторонами, тому дія вищевказаного Закону поширюється на цей договір.

Стаття 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. визначає, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Стаття 256 Цивільного кодексу УРСР також зазначає про платність договору найму.

Згідно статті 1 Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” №686-XIV від 20.05.1999р. суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

Також позивач стверджує, що додаток №3 від 17.12.2001р. та додаткова угода від 18.12.2001р. до договору оренди №1/01 від 04.07.2001р. підписувались особою, яка не мала права їх підписувати одноособово. Позивач зазначає, що цей факт був встановлений рішенням господарського суду Донецької області під час розгляду справи №17/257пд.

Згідно пункту 45 Статуту Житлово-будівельного кооперативу „Мир-65” м. Донецьк, зареєстрованого в ДПІ у Калінінському районі 07.10.1997р., правління є виконавчим органом кооперативу і до його обов’язків віднесено укладення договорів та інших угод від імені кооперативу.

Пунктом 46 цього Статуту встановлено, що договори підписуються головою правління або його заступником та членом правління, до ведення якого віднесені фінансові питання кооперативу.

У поясненнях, наданих до суду 10.06.2008р., позивач додатково зазначив, що про існування спірних додаткових угод дізнався в квітні 2006 року під час провадження у справі №32/266пд. Тому строк позовної давності, на думку позивача, не пропущений.

Позивач не погоджується з висновком відповідача про фактичне схвалення спірних угод Житлово-будівельним кооперативом „Мир-65”, посилаючись на відсутність доказів схвалення угод правлінням кооперативу. У відповідача відсутні документи, які свідчать про схвалення спірних угод правлінням кооперативу.

Також позивач вважає необґрунтованим посилання відповідача на встановлення законності додатку №3 від 17.12.2001р. та додаткової угоди від 18.12.2001р. в рішеннях господарського суду Донецької області у справах №32/266пд та №12/265, оскільки питання недійсності оспорюваних угод не було предметом дослідження в цих справах.

У запереченнях №10/06-1 від 10.06.2008р. відповідач вказав на помилковість твердження представника позивача про те, що лише під час судового процесу у справі №32/266пд у квітні 2006року представники Житлово-будівельного кооперативу „Мир-65” дізнались про існування додатку №3 від 17.12.2001р. та додаткової угоди від 18.12.2001р. до договору оренди нежилих приміщень №1/01 від 04.07.2001р.

Житлово-будівельний кооператив „Мир-65” як юридична особа не надав доказів того, що екземпляри оспорюваних угод дійсно відсутні за об’єктивних підстав, починаючи з грудня 2001р.

Заслухавши доводи осіб, що беруть участь у справі, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив:

Між Житлово-будівельним кооперативом „Мир-65” м. Донецьк, в особі голови Подзіна І.І. (далі – орендодавець) та Приватним підприємством „Донкерамика” м. Донецьк, в особі директора Савіна М.В. (далі - орендар) був підписаний договір оренди №1/01 від 04.07.2001р., згідно якого орендодавець здав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення, яке знаходиться в цокольній частині дому №55 по пр. Дзержинського, загальною площею 70м2 під адміністративні та складські приміщення.

Згідно пункту 2 договору оренди №1/01 від 04.07.2001р. строк оренди становить 5 років з моменту підписання договору.

За приписами пунктів 8 та 12 договору оренди №1/01 від 04.07.2001р. орендар сплачує орендодавцю орендну плату із розрахунку 1грн. за 1м2 не пізніше 25 числа поточного місяця.

В пунктах 9, 10 вказаного договору визначено, що орендар також несе витрати з водопостачання, каналізації, опалення, освітлення. Також орендар бере участь в загальних витратах орендодавця з експлуатації, поточного та капітального ремонту будинку, утримання прибудинкової території та інженерних комунікацій.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу УРСР (який діяв на момент укладання цього договору), за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Зі змісту цього договору вбачається, що сторони досягли згоди, щодо істотних умов договору.

В подальшому, 17.12.2001р. був підписаний додаток №3 до договору оренди №1/01 від 04.07.2001р. та засвідчений печатками Житлово-будівельного кооперативу „Мир-65” та Приватного підприємства «Донкерамика».

Як вбачається зі змісту цього додатку сторони дійшли до згоди – у разі ініціювання розірвання договору з боку орендодавця, пов’язаного з вимогою зміни орендної плати за 1м2, договір може бути розірваний достроково за умови повного відшкодування орендодавцем орендарю витрат з благоустрою в розмірі 49000грн.

У випадку відсутності можливості відшкодування витрат з боку орендодавця, орендарю надано право зупинення щомісячних орендних платежів в розмірі 326грн, встановлених у додатку №1 до договору, у тому числі до повного відшкодування витрат на благоустрій в розмірі 49000грн. невиконані орендні платежі оформлюються актом звіряння розрахунків з підписами сторін по закінченню кожного календарного року. На підстав актів, зазначені в них суми невиконаних орендних платежів, зменшують загальний розмір витрат орендаря з благоустрою, які підлягають відшкодуванню.

У додатку №3 наведений перелік робіт, виконаних орендарем для благоустрою орендованого приміщення (капітальний ремонт в кімнатах №№1-4 з наведеним переліком робіт), облаштування окремого туалету з душовою, облаштування паркувальної стоянки для автомобілів розміром 6*6метрів, облаштування вхідної подвійної дубової двері.

Також сторони підписали додаткову угоду від 18.12.2001р., в якій зазначили, що, виходячи зі змісту додатку №3 до договору оренди №1/01 від 04.07.2001р., пункт 19 договору необхідно читати в наступній редакції – за наявності фінансових ускладнень орендарю надано право зупиняти орендні платежі на умовах, визначених в абзаці 3 додатку №3 від 17.12.2001р. це право визначає необхідність компенсації витрат орендаря, понесених у зв’язку з благоустроєм приміщення в розмірі 49000грн.

При настанні строку повної компенсації витрат, у випадку несплати за оренду протягом 3 місяців з дня спливу останнього платежу, договір підлягає розірванню, а приміщення поверненню орендарю у відремонтованому вигляді.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на протиріччя між змістом додатку №3 від 17.12.2001р., додаткової угоди від 18.12.2001р. та пунктами 3, 4, 5, 12 договору оренди №1/01 від 04.07.2001р. щодо покладення витрат з ремонту та переобладнання приміщення на орендаря; статтю 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р., статтю 256 Цивільного кодексу УРСР, норми Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” №686-XIV від 20.05.1999р., статтю 15 Закону України „Про кооперацію” №1087-IV від 10.07.2003р.

Також позивач стверджує, що додаток №3 від 17.12.2001р. та додаткова угода від 18.12.2001р. до договору оренди №1/01 від 04.07.2001р. підписувались особою, яка не мала права їх підписувати одноособово.

Суд не приймає до уваги послання позивача в якості обґрунтування заявлених вимог на норми Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” №686-XIV від 20.05.1999р., статтю 15 Закону України „Про кооперацію” №1087-IV від 10.07.2003р. з наступних підстав.

Оспорювані угоди були підписані в грудні 2001року, в той час як Закон України „Про кооперацію” №1087-IV від 10.07.2003р. набрав чинності з дня опублікування (газета „Урядовий кур’єр” від 27.08.2003р.)

Згідно преамбули Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” №686-XIV від 20.05.1999р., цей закон визначає встановлює відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій. Тобто його норми лише спрямовані на встановлення міри відповідальності за порушення строків внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій.

Врегулювання відносин відповідно до положень Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. щодо оренди майна, яке перебуває у приватній чи колективній власності є правом, а не обов’язком сторін.

Відповідно до статті 20 Закону України „Про власність” №697-XII від 07.02.1991р., який був чинним на момент підписання оспорюваних угод, кооперативи є суб’єктами права колективної власності.

Житлово – будівельний кооператив „МИР-65” створений в жовтні 1997р і зареєстрований як юридична особа. Органами управління кооперативом є загальні збори кооперативу та правління кооперативу. Згідно пункту 42 Статуту загальні збори членів кооперативу є вищим органом кооперативу і до його компетенції віднесене питання, зокрема щодо обрання правління.

Відповідно до положень пункту 44 Статуту правління обирається загальними зборами на 2 роки, а голова правління обирається правлінням із числа його членів.

Правління кооперативу є виконавчим органом кооперативу і підзвітне загальним зборам кооперативу.

За приписами пункту 45 Статуту правління є виконавчим органом кооперативу і до його обов’язків віднесено, в тому числі укладення договорів та інших угод від імені кооперативу, а відповідно до пункту 46 Статуту договори підписуються головою правління або його заступником та членом правління, до ведення якого віднесені фінансові питання кооперативу.

З тексту статуту вбачається, що повноваження голови кооперативу на укладення договорів в Статуті не визначені, обов’язок укладати договори покладено саме на правління кооперативу, а голові надано лише право їх підписувати. Але підписання здійснюється не одноособово, а разом з певним членом правління.

Тому суд дійшов висновку, що додаток №3 від 17.12.2001р. та додаткова угода від 18.12.2001р. до договору оренди нежилих приміщень №1/01 від 04.07.2001р. укладені в порушення статті 20 Закону України „Про власність” №697-XII від 07.02.1991р., тобто ця угода не відповідає вимогам закону, порушує інтереси суб’єкта колективної власності і повинна бути визнана недійсною відповідно до статті 48 Цивільного кодексу УРСР.

Разом з тим, з позовом про визнання недійсними додатку №3 від 17.12.2001р. та додаткової угоди від 18.12.2001р. до договору оренди нежилих приміщень №1/01 від 04.07.2001р. позивач звернувся до суду 12.02.2008р.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

За приписами статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представники позивача наполягають на тому, що відлік строку позовної давності почався у квітні 2006року, коли новий керівник Житлово-будівельного кооперативу „МИР-65” дізнався про існування оспорюваних угод під час провадження у справі №32/266пд.

Слід зазначити, що стороною договору і оспорюваних додаткових угод, складених та підписаних у 2001 році головою правління Подзіним І.І., є Житлово-будівельний кооператив „Мир-65” м. Донецьк.

29.04.2004р на загальних зборах членів Житлово-будівельного кооперативу „МИР-65” був обраний новий склад правління, яке обрало головою правління Ротар І.Ю. Зміна керівництва кооперативу не може бути підставою для зміни перебігу строків позовної давності.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не довів той факт, що екземпляри оспорюваних угод дійсно відсутні за об’єктивних підстав, починаючи з грудня 2001р. В матеріалах справи також відсутні докази того, що позивач виставляв рахунки чи направляв вимоги про сплату орендної плати на адресу відповідача після грудня 2001р., керуючись положеннями договору оренди нежилих приміщень №1/01 від 04.07.2001р., а не підписаних додатку №3 від 17.12.2001р. та додаткової угоди від 18.12.2001р. до цього договору.

Згідно зі статтею 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В своїх запереченнях відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності. Клопотання про відновлення строку позовної давності на адресу суду з боку позивача не надходило.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу „Мир-65” м. Донецьк до Приватного підприємства „Донкерамика” м. Донецьк про визнання недійсними додатку №3 від 17.12.2001р. та додаткової угоди від 18.12.2001р. до договору оренди нежилих приміщень №1/01 від 04.07.2001р.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 4№, 4І, 4і, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРIШИВ:

У задоволенні позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу „Мир-65” м. Донецьк до Приватного підприємства „Донкерамика” м. Донецьк про визнання недійсними додатку №3 від 17.12.2001р. та додаткової угоди від 18.12.2001р. до договору оренди нежилих приміщень №1/01 від 04.07.2001р. – відмовити.

В судовому засіданні від 24.06.2008р. за згодою сторін проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його підписання до Донецького апеляційного господарського суду.

Дата підписання повного тексту рішення: 27.06.2008р.

Суддя