ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 4/106

20.05.08

За позовом Заступник прокурора м Києва

до Київська міська рада

про визнання недійсним рішення № 543/1204 від 24.05.07

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся заступник прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України з позовом до Київської міської ради, третя особа –Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський Фонд Нерухомості», про визнання недійсним рішення Київської міської ради від 24 травня 2007 року №543/1204 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Київський Фонд Нерухомості» земельної ділянки площею 0,35 га для проведення реконструкції скверу та влаштування під’їзних шляхів, їх подальшої експлуатації та обслуговування по вул. Панаса Мирного у Печерському районі м. Києва».

В обґрунтування позовних вимог заступник прокурора м. Києва посилався на те, що рішення Київської міської ради від 24 травня 2007 року №543/1204 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Київський Фонд Нерухомості»земельної ділянки площею 0,35 га для проведення реконструкції скверу та влаштування під’їзних шляхів, їх подальшої експлуатації та обслуговування по вул. Панаса Мирного у Печерському районі м. Києва»є незаконним та підлягає скасуванню з огляду на відсутність належного погодження проекту землеустрою, відсутності позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, включення до складу відведеної земельної ділянки земельної ділянки, на яку розробляє проект землеустрою інший суб’єкт господарювання, порушення вимог законодавства щодо передачі земельної ділянки на конкурентних засадах, не узгодження питання будівництва на відведеній земельній ділянці з мешканцями тощо. У позовній заяві заступник прокурора м. Києва вказував на недотримання відповідачем при прийнятті вказаного вище рішення передбаченого ст. 19 Конституції України принципу здійснення органами державної влади та органами місцевого самоврядування своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах та відповідно до законів України, Земельного кодексу України, а також передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, у чому вбачав порушення інтересів держави.

В судовому засіданні заступник прокурора м. Києва позовні вимоги підтримав повністю, просив визнати недійсним рішення Київської міської ради від 24 травня 2007 року №543/1204 у повному обсязі.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, письмових пояснень щодо суті спору суду не надав, хоча був належним чином попереджений час та місце розгляду справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив повністю з підстав викладених в відзиві, наголошував на додержанні ним при прийнятті рішення вимог законодавства України, вказував на необґрунтованість та безпідставність заявленого заступником прокурора м. Києва позову, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вказуючи на законність оскаржуваного рішення, відповідач посилався на дотримання ним при прийнятті рішення, зокрема, вимог ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України щодо погодження проекту відведення земельної ділянки з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органом, органами архітектури та охорони культурної спадщини. Також відповідач посилався на недоведеність та необґрунтованість заступником прокурора м. Києва порушення прав позивача або інших державних інтересів, зазначав, що Київська міська рада, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений законом та ніяким чином не порушувала прав та охоронюваних законом інтересів позивача, отже і відсутні підстави для визнання недійсним такого рішення.

Третя особа надала суду письмові пояснення по суті справи, в яких наголошувала на безпідставності, необґрунтованості вимог, викладених в позовній заяві, вказувала на законність оскаржуваного рішення та додержання при відведенні земельної ділянки всіх норм чинного законодавства України. Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін та з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від 24 травня 2007 року №543/1204 товариству з обмеженою відповідальністю «Київський Фонд Нерухомості»було передано в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,35 га для проведення реконструкції скверу та влаштування під’їзних шляхів, їх подальшої експлуатації та обслуговування по вул. Панаса Мирного у Печерському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров’я, науки, соціального обслуговування ті інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об’єкти, визначені відповідно до закону як об’єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів –відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»від імені та в інтересах територіальних громад права суб’єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст. 9 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок відноситься до повноважень Київської міської ради.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Пунктом 34 частини першої ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад, а відповідно до пункту 2 ст. 22 Закону України «Про столицю України –місто-герой Київ»Київська міська рада має право визначати особливості землекористування.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

ТОВ «Київський Фонд Нерухомості»(3-особа) звернулося до Київської міської ради з клопотанням про надання йому у користування земельної ділянки для проведення реконструкції скверу та влаштування під’їзних шляхів, їх подальшої експлуатації та обслуговування по вул. Панаса Мирного у Печерському районі м. Києва.

З матеріалів справи вбачається, що передумовою прийняття вищевказаного рішення та, відповідно до статей 123, 124 Земельного кодексу України, було здійснено погодження проекту відведення земельної ділянки ТОВ «Київський Фонд Нерухомості»з Київським міським головним управлінням земельних ресурсів, з Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Київською міською санепідемстанцією, Державною службою охорони культурної спадщини, Управлінням охорони навколишнього природного середовища тощо. В матеріалах справи також міститься висновок державної експертизи землевпорядної документації від 13.04.2007 р. №153/06-13, затверджений начальником Київського міського головного управління земельних ресурсів 16.04.2007 р.

Суд не може погодитись з твердженнями заступника прокурора м. Києва стосовно того, що під час винесення Рішення відповідачем були залишені без виконання зауваження та пропозиції щодо землевпорядної документації відносно непогодження проекту землеустрою з Державним управлінням охорони навколишнього середовища України у зв’язку з тим, що вони не відповідають нормам чинного законодавства України так, як відповідно до статті 14 Закону України "Про екологічну експертизу" матеріали погодження місць розташування об'єктів (стаття 151 Земельного кодексу України), проекти відведення земельних ділянок у постійне користування та в оренду (статті 123, 124 Земельного кодексу України), проекти відведення земельних ділянок громадянам при безоплатній приватизації (стаття 118 Земельного кодексу України) не належать до об'єктів державної екологічної експертизи, що також підтверджено листом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.08.2002 № 518/16/1-4.

Відповідно до пункту "г" статті 14 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів належить здійснення державної екологічної експертизи землекористування, а не проектів відведення земельних ділянок.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про екологічну експертизу" державній екологічній експертизі підлягають всі стадії проектування (крім стадії робочих креслень) об'єктів та видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку, визначених переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.95 р. №554 "Про перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку".

Крім того, відповідно до підпункту 8 пункту "б" частини 1 статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, віднесена до повноважень виконавчих органів рад.

Отже, суд вважає, що чинне законодавство не передбачає проведення державної екологічної експертизи при розробці проекту відведення земельної ділянки (матеріалів погодження місць розташування об'єктів). Єдиною вимогою законодавець визначає погодження такого проекту з природоохоронним органом. Таким органом у м. Києві є управління охорони навколишнього природного середовища виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), створене рішенням Київради від 26.12.2002 №221/381. Саме з цим органом було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Київський Фонд Нерухомості».

Доводи заступника прокурора м. Києва стосовно отримання висновків інших органів щодо погодження проекту відведення земельної ділянки як обов’язкової умови для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення суд також вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" №2806-IV від 06 вересня 2005 року встановлено, що документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, погодження, свідоцтво тощо, який дає суб'єкту господарювання право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності. Об'єктом, на який видається документ дозвільного характеру може, зокрема, бути земельна ділянка.

Відповідно до статті 4 вказаного закону виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється необхідність одержання документа дозвільного характеру та дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" №2806-IV від 06 вересня 2005 року забороняється вимагати від заявника для одержання документа дозвільного характеру документи, не передбачені законодавством.

Таким чином, суд вважає, що ТОВ «Київський Фонд Нерухомості»було отримано всі необхідні висновки від відповідних органів за проектом відведення земельної ділянки необхідної для проведення ТОВ «Київський Фонд Нерухомості»реконструкції скверу та влаштування під’їзних шляхів, їх подальшої експлуатації та обслуговування по вул. Панаса Мирного у Печерському районі м. Києва.

Посилання заступника прокурора м. Києва на необхідність набуття ТОВ «Київський Фонд Нерухомості»права на земельну ділянку виключно на конкурентних засадах і розроблення проекту її відведення іншим суб’єктом господарювання –ТОВ "Акрос" не можна вважати обґрунтованими. Згідно з Рішенням Київської міської ради "Про врегулювання процедури передачі в користування земельних ділянок в м. Києві" №457/1867 від 15 липня 2004 року у разі надходження двох або більше клопотань (заяв) на одну земельну ділянку до отримання зацікавленою особи згоди право на земельну ділянку набувається на конкурентних засадах відповідно до законодавства України, крім випадків, коли розробляється технічна документація із землеустрою щодо оформлення права користування земельною ділянкою. Під час розгляду справи встановлено, що строк дії згоди на розроблення документації із землеустрою ТОВ "Акрос" закінчився 14 вересня 2005 року, що підтверджується відповідним витягом з бази даних Державного земельного кадастру від 26 квітня 2006 року (замовлення № 5174).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про планування та забудову територій»при здійсненні планування і забудови території на місцевому рівні врахування громадських інтересів полягає у визначенні потреби територіальної громади на територіях, необхідних для розташування, утримання об’єктів житлово-комунального господарства, соціальної, інженерно-транспортної інфраструктури, вирішення інших завдань забезпечення сталого розвитку населеного пункту. При здійсненні планування і забудови територій на місцевому рівні врахування приватних інтересів полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування земельних ділянок, а також безпечного функціонування об’єктів нерухомості.

Однак, вищенаведена норма закону не встановлює обов’язку безпосередньо обговорювати з громадськістю питання щодо відведення тієї чи іншої земельної ділянки. Таким чином, судом не приймаються до уваги твердження заступника прокурора м. Києва стосовно того, що питання відведення земельної ділянки не було узгоджено з мешканцями і не були враховані їх інтереси.

Заступник прокурора м. Києва звертаючись до суду визначив, що позивачем по справі є Державне агентство земельних ресурсів України, відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2007 року №614. В процесі розгляду справи заступник прокурора м. Києва просив суд здійснити заміну сторони (позивача) у справі –з Державного агентства земельних ресурсів України на його правонаступника - Державний комітет України з земельних ресурсів.           Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 р. №224 Постанову Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2007 р. №614 "Про затвердження Положення про Державне агентство земельних ресурсів України" було визнано такою, що втратила чинність. На день винесення рішення Державне агентство земельних ресурсів України реорганізовано у Державний комітет України з земельних ресурсів, який є його правонаступником.

Суд задовольнив клопотання прокурора. Належним позивачем по справі є - Державний комітет України з земельних ресурсів.

Суд вважає, що до повноважень Державного агентства земельних ресурсів України (а також й Державного комітету України з земельних ресурсів) не відноситься регулювання земельних відносин щодо повноважень органів місцевого самоврядування здійснювати розпорядження землями або визначення особливостей землекористування.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, заступником прокурора м. Києва в позові не наведено жодного доказу, яким чином рішення Київської міської ради від 24 травня 2007 року №543/1204 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Київський Фонд Нерухомості»земельної ділянки площею 0,35 га для проведення реконструкції скверу та влаштування під’їзних шляхів, їх подальшої експлуатації та обслуговування по вул. Панаса Мирного у Печерському районі м. Києва»порушує права позивача.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Київська міська рада, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, оскільки питання затвердження проектів відведення земельної ділянки та передача її у короткострокову оренду на 5 років було винесено у відповідності з пунктом 34 частини першої ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на розгляд пленарного засідання Київської міської ради лише після наявності позитивних висновків відповідних органів, відповідно до вимог діючого законодавства України, а порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення під час судового розгляду не доведено, отже відсутні підстави для визнання його недійсним.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                      Борисенко І.І.