ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"03" вересня 2008 р. Справа № А11/170-08

За позовом Київського обласного відділення Фонду соціального

захисту інвалідів, м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства «Укргідроенерго»,

м. Вишгород

про стягнення 2 100 898 грн.

Суддя –Мальована Л.Я.

позивач – Хаміда С.М. –дов. № 03-02/6

Представники: від 10.01.2008 р.

Вольвак О.М. –дов. №

05/81/847 від 18.08.2008 р.

відповідач –Кольчевська Ж.Г. –дов. №

1/5136 від 11.09.2008 р.

Лихолай С.В. –дов. №

3/3465 від 18.06.2008 р.

Обставини справи: викладено в ухвалах від 18.06.08 р. та 06.08.08 р.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з відповідача 2 100 898 грн. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу, встановленого ст. 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що він є найбільшим виробником гідроелектороенергії і підприємством, внесеним згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1734 від 23.12.2004 р. до переліку підприємств, які мають значення для економіки та безпеки держави.

При підрахуванні нормативу відповідача для створення робочих місць для працевлаштування інвалідів слід виходити з положень ЗУ «Про електроенергетику», який має спеціальну норму, що передбачає порядок працевлаштування інвалідів.

Ухвалою суду від 18.06.2008 р. було зобов’язано сторін скласти акт взаємозвірки розрахунків –позивачу за місцезнаходженням відповідача скласти акт, який подати в судове засідання. Зазначену ухвалу сторони не виконали.

Позивач заявив клопотання щодо здійснення фіксації судового процесу. У відповідності до ст. 41 КАС України запис справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду»на диск СD-R, серійний номер Н1191 К20210 803112В2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», згідно яких для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Як вбачається із Державної статистичної звітності (форма № 10-ПІ) середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача облікового складу за рік складає 2 521 осіб, тому норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 101 осіб. Тому, за 60 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, і не зайнятих інвалідами, відповідач повинен був самостійно сплатити адміністративного-господарські санкції у розмірі 1 893 000 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 207 898 грн. за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Згідно ч. 8 ст. 21 ЗУ «Про електроенергетику»створення робочих місць для працевлаштування інвалідів проводиться підприємствами електроенергетики в розмірі чотирьох відсотків від чисельності працівників, зайнятих у непромисловому виробництві.

Ст. 21 зазначеного Закону встановлені особливості умов праці в електроенергетиці. Зокрема, працівники, які забезпечують виробничі процеси в електроенергетиці, зобов’язані проходити спеціальну підготовку і перевірку знань (атестацію) згідно із законодавством, включаючи нормативно-правові акти Міністерства енергетики України, інших міністерств і відомств. Допуск до роботи працівників електроенергетики, які не пройшли відповідної підготовки, забороняється.

Перелік спеціальностей і посад працівників, яким необхідно проходити спеціальну підготовку і перевірку знань, затверджуються Міністерством енергетики України і погоджується Державним комітетом України по нагляду за охороною праці.

На виконання вимог Закону Міністерством палива та енергетики України, наказом № 75 від 09.02.2004 р. затверджено Положення про спеціальну підготовку і навчання з питань технічної експлуатації об’єктів електроенергетики.

Згідно п. п. 1,6 п. 1 зазначеного Положення забороняється допуск до роботи працівників електроенергетики, які не пройшли спеціальної підготовки, навчання і перевірки знань, передбачених цим Положенням.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що роботи на підприємстві відповідача мають підвищений рівень небезпеки, інваліди на робочих місцях працювати не можуть, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 17, 94, 160, 162, 163, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк постанова суду набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови суду - без змін.

Суддя