ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"04" вересня 2008 р.
Справа № 02-10/17-151
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Суддя Андрусик Н.О., Розглянув матеріали справи

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп’яний дім», м. Київ

до відповідача Приватного підприємства «Торговий дім «Мілко», м. Тернопіль

про вжиття запобіжних заходів

Суть справи:

04 вересня 2008 року до господарського суду Тернопільської області надійшла заява №22 від 29.08.2008р. (вх. №2660) Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп’яний дім», м. Київ, про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на майно, що належить Приватному підприємству «Торговий дім «Мілко», м. Тернопіль посилаючись на наявність у відповідача боргу в сумі 117 192,73 грн., що виник на підставі укладеного договору дистрибуції №151-д від 03.01.08р., оскільки невжиття запобіжних заходів на думку позивача може призвести до неможливості повернення боргу, через те, що офісні приміщення ПП «Торговий дім «Мілко»закриті, контактні телефони не відповідають, що призводить до навмисного затягування вирішення питання погашення заборгованості.

Розглянувши подану заяву, суддя залишає її без руху у відповідності до вимог ст. 43-5 ГПК України, виходячи з такого:

Частиною 2 статті 43-3 ГПК України передбачено, що разом з заявою про вжиття запобіжних заходів подаються її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити запобіжні заходи. Разом з тим, вказаною правовою нормою встановлено обов’язок заявника при поданні заяви про вжиття запобіжних заходів подати документи, які підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Однак, до заяви про вжиття запобіжних заходів №22 від 29.08.2008р. не подано одного примірника цієї заяви для відповідача, як і не подано будь-яких доказів сплати державного мита за розгляд заяви про вжиття запобіжних заходів, а подане платіжне доручення №1160 від 29.08.08р. свідчить про сплату заявником державного мита за позовну заяву.

Відповідно до ст. 45 ГПК України державне мито справляється з позовних заяв, заяв про вжиття запобіжних заходів і заяв про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду, крім випадків встановлених законодавством.

В силу ч. 1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Відповідно до п. ”б” ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що стосується розміру ставок державного мита, із позовних заяв немайнового характеру державне мито сплачується в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Цією ж нормою закону слід керуватися й при сплаті державного мита за подання заяв про вжиття запобіжних заходів.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України №02-03/3342а/20 від 28.02.2006р.

Окрім того, згідно із ст.43-4 ГПК України господарський суд має право вимагати від заявника додати до заяви будь-який наявний у нього доказ про порушення або загрозу порушення його права.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов’язати заявника подати докази на обґрунтування доводів, викладених у заяві щодо необхідності застосування відповідного запобіжного заходу та переліку майна, що належить ПП «Торговий дім «Мілко»(індивідуально-визначене), на яке слід накласти арешт.

Одночасно ст. 43-3 ГПК України передбачено, що запобіжні заходи вживаються до моменту звернення до суду з позовною заявою з метою попередження та збереження доказів правопорушення, а після подання відповідної заяви вжиті запобіжні заходи не припиняються, а діють вже як заходи забезпечення позову.

Натомість, як видно з поданих матеріалів, Товариством з обмеженою відповідальністю «Круп’яний дім», м. Київ подано 04.09.08р. до господарського суду позовну заяву №23 від 29.08.2008р. про стягнення з Приватного підприємства «Торговий дім «Мілко», м. Тернопіль, 117 192,73 грн. заборгованості згідно договору дистрибуції №151-д від 03.01.08р. та 2535,10 грн. нарахованої пені.

Згідно із ч.1 ст.43-5 ГПК України суддя, встановивши, що заяву про вжиття запобіжних заходів подано без додержання вимог, викладених у статті 43-3 цього Кодексу, виносить ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для виправлення недоліків.

За таких обставин, заяву про вжиття запобіжних заходів щодо Приватного підприємства «Торговий дім «Мілко» шляхом накладення арешту на належне підприємству майно слід залишити без руху.

Відповідно до частини 2 статті 43-5 Господарського процесуального кодексу України, в разі не виконання заявником вимог ст. 43-3 ГПК України, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 43-3, 43-5, 45, 46, 86 ГПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1.          Заяву №22 від 29.08.2008р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп’яний дім», м. Київ, про вжиття запобіжних заходів щодо Приватного підприємства «Торговий дім «Мілко», м. Тернопіль, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, залишити без руху.

2. Встановити строк для виправлення недоліків, а саме: подання заявником копії заяви про вжиття запобіжних заходів №22 від 29.08.2008р. для відповідача; доказів сплати державного мита за розгляд заяви про вжиття запобіжних заходів; доказів на обґрунтування доводів, викладених у заяві щодо необхідності застосування обраного запобіжного заходу та вказати перелік майна, що належить ПП «Торговий дім «Мілко»(індивідуально-визначене), на яке слід накласти арешт, - до 14.09.2008р.

3.          Дану ухвалу направити заявнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Круп’яний дім», м. Київ, вул. Васильківська, 3.

Суддя                                                             Н.О. Андрусик