ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03.06.08р.

Справа № А38/322-07

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Синельниківський ресорний завод", м. Синельникове, Дніпропетровської області

до Синельниківської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Синельникове, Дніпропетровської області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 04.05.07 р.

Суддя Бишевська Н.А.

Секретар судового засідання Бикова А.О.

Представники сторін:

Від позивача: Хомяк О.П., представник дов. від 23.01.08 р. № 1

Від відповідача: Петрашку О.О., дов. № 007/10/100 від 08.01.08 р.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство "Синельниківський ресорний завод", м. Синельникове, Дніпропетровської області ( далі –підприємство, позивач) звернулось з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Синельниківської об’єднаної державної податкової інспекції ( далі ОДПІ, відповідач ) № /0 від 04.05.07 р. по податку на прибуток на загальну суму 334560, 62 грн., з них за основним платежем -254809,11 грн., та штрафна санкція –79751,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем необґрунтовано виключено із складу валових витрат суми витрат на демонтаж споруди виробничого корпусу № 1 внаслідок його ліквідації, вартість якого в 1995 році у відповідністю з планом приватизації державного підприємства Синельниківський ресорний завод ім. Комінтерну була віднесена у складі незавершеного будівництва до статутного фонду ВАТ "СРЗ" в обмін на корпоративні права. Зазначена споруда відноситься до складу основних фондів. Зазначене підтверджується передаточним балансом підприємства на 01.10.1995 р. та складеним на його підставі „ Актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу „ позивача.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до норм чинного законодавства. Позивач не мав права відносити на валові витрати витрати по демонтажу виробничого корпусу № 1 у зв’язку з тим, що при приватизації державного підприємства Синельниківський ресорний завод ім. Комінтерну позивачем витрати понесені не були. Крім того, зазначений об’єкт не має ознак основних засобів.

Провадження по справі неодноразово зупинялось на підставі ст. 156 КАС України, востаннє 18.12.07 р. до розгляду касаційної скарги по справі № 22а -0898/1007 ( А 23/28 ( 17/172 ) та набрання рішенням по останній законної сили.

27.05.08 р. провадження по справі поновлено, 03.06.08 р. за результатами розгляду справи, відповідно до ст. 160 КАС України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

04.05.07 р. Синельниківською об'єднаною державною податковою інспекцією (відповідачем) винесено податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачеві визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 334560,62 грн., із якої 254809,11 грн. –основний платіж, 79751,51 грн. –штрафні санкції.

Підставою для винесення означеного податкового повідомлення-рішення стали висновки, викладені в акті перевірки № 36/230/00231573 зроблені відповідачем під час планової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.10.05 по 31.12.06 р.

Перевіркою правильності визначення суми податку на прибуток відповідачем встановлено заниження позивачем податку на прибуток в розмірі 334560,62 грн внаслідок порушення п.5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

До такого висновку відповідач дійшов, виходячи з того, що позивач згідно свого наказу від 21.01.03 №19, яким призначена комісія з організації контролю за виконанням робіт по демонтажу, здійснив демонтаж виробничого корпуса №1 (незавершене будівництво).

Позивач обґрунтовує свою позицію тим, що споруди виробничого корпусу №1 класифікуються як об'єкти основних фондів групи 1, внаслідок чого на операції з цими об’єктами розповсюджуються положення пп.8.4.8, 8.4.10 п.8.4 ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , виходячи з наступного.

В матеріали справи позивачем долучено постанову Вищого адміністративного суду України по справі № 22 а -0898/2007 ( А 23/28 ( 17/172) , винесену за результатами розгляду справи з тими ж сторонами та з тих же підстав , з різницею в періоді здійсненого податковим органом нарахування.

Зазначена постанова встановлює правомірність дій позивача стосовно обґрунтованого віднесення до валових витрат суми витрат, понесених при демонтажу виробничого корпусу № 1 незавершеного будівництва у зв’язку з аварійним станом.

На час розгляду справи, відповідач не скористався можливістю оскарження зазначеної вище постанови в порядку ст. ст. 237 -239 Кодексу адміністративного судочинства України, що дає підстави вважати доведеними факти викладені в постанові, та при розгляді даної справи застосувати норми статті 72 Кодексу адміністративного судочинства , яка зазначає підстави для звільнення від доказування.

Зокрема, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, при ліквідації об'єкту незавершеного будівництва, який не використовувався і не може використовується у подальшому у господарській діяльності позивача, останній правомірно відніс до складу валових витрат витрати по демонтажу цього об’єкта, що дає підстави вважати здійснене податковим органом нарахування по податку на прибуток, необґрунтованим.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.94, ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення –рішення Синельниківської об’єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області № /0 від 04.05.07 р. по податку на прибуток на загальну суму 334560, 62 грн., з них за основним платежем -254809,11 грн., та штрафна санкція –79751,51 грн.

Судові витрати стягнути з Державного бюджету України.

Дана постанова набирає законної сили відповідно до порядку, встановленому статтею 254 КАС України з урахуванням порядку і строків апеляційного оскарження, визначених статтею 186 КАС України.

Суддя Бишевська Н.А.

Дата підписання постанови 20.06.08 р.