ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.08.2008

Справа №2-31/4240.1-2008

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Привалової А.В.,

секретаря судового засідання Лауман Ю.С., за участю представників сторін

від позивача – Калінін О.П., дов. у справі,

від відповідачів – 1.не з’явився, повідомлений належним чином,

2.не з’явився, повідомлений належним чином,

За участю прокурора – Куїнджі М.О.- старший прокурор відділу прокуратури АР Крим, посвідчення №07181

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Заступника прокурора міста Сімферополя (95000, АР Крим, м.Сімферполь, вул.Севастопольська,11) в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м.Сімферополі в АР Крим (95053, АР Крим, м.Сімферополь, вул.М.Залки,1/9)

до Фізичної особи-підприємця Шевчук Антоніни Іллівни (95053, м.Сімферополь, пров.Клинічний, 21)

до Приватного підприємства «Модерн-НВ»(02094, м.Київ, б-р Праці,8)

про визнання угоди недійсною та стягнення 5395,00грн.

встановив:

У серпні 2005р. заступник прокурора міста Сімферополя звернувся до господарського суду АР Крим в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м.Сімферополі до відповідачів: фізичної особи-підприємця Шевчук Антоніни Іллівни та Приватного підприємства «Модерн-НВ» з позовною заявою, у якої просив визнати на підставі статті 49 Цивільного кодексу Української РСР недійсною угоду, укладену у березні 2003р. між суб’єктом підприємницької діяльності – фізичною особою Шевчук Антоніною Іллівною та Приватним підприємством «Модерн НВ», застосувавши при цьому наслідки, передбачені статтею 208 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду АР Крим від 16.11.2005р. позов задоволено, визнано недійсною усну угоду з будівництва водопроводу середнього тиску по вул.Крилова,4,кв.6 у м.Сімферополі, яка була укладена у березні 2003р. між суб’єктом підприємницької діяльності – фізичною особою Шевчук Антоніною Іллівною та Приватним підприємством «Модерн НВ», стягнуто з Приватного підприємства «Модерн НВ» на користь суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Шевчук Антоніни Іллівни 5395,00грн., отриманих на виконання зазначеної усної угоди по будівництву водопроводу середнього тиску по вул.Крилова,4,кв.6 у м.Сімферополі, а також стягнуто з суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Шевчук Антоніни Іллівні у дохід Державного бюджету України вартість будівельних робіт за усною угодою, укладеною у березні 2003р. з будівництва водопроводу середнього тиску по вул.Крилова,4,кв.6 у м.Сімферополі в розмірі 5395,00грн.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.04.2006р. рішення господарського суду АР Крим від 16.11.2005р. змінено, позов задоволений частково. Господарським судом АР Крим 10.04.2006р. видані відповідні накази.

Вказані рішення та постанова приймались за правилами господарського процесуального кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.03.2008р. постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.04.2006р.та рішення господарського суду АР Крим від 16.11.2005р.скасовані з тих підстав, що дана справа та рішення в неї повинні були розглядатися місцевим та апеляційним господарськими судами в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Справу передано до господарського суду Автономної Республіки Крим для розгляду позовної заяви в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно резолюції голови господарського суду АР Крим справа передана на розгляд судді господарського суду АР Крим Приваловій А.В. з присвоєнням справі номеру №2-31/4240.1-2008А.

Ухвалою суду від 08.04.08р. провадження по справі відкрито за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно п.4 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» до функцій Державної податкової інспекції відноситься звернення до судів з позовами до підприємств, установ, організацій про визнання угод недійсними.

Оскільки Державна податкова інспекція при зверненні до суду здійснює свої повноваження як суб’єкт владних повноважень, спор підпадає під дію Кодексу адміністративного судочинства України, у зв’язку з чим суд вважає за необхідне розглядати справу за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 6 Закону України „Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” №2953-1У від 06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної дії, розгляду справи.

Відповідач(1) проти позову заперечує, просить розглянути спір у його відсутність (Том 2, аркуш справи 3).

Відповідач (2) у судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, думку прокурора, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з статтею 2 Закону України “Про судоустрій, суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до частини 1 статті 6 цього ж Закону, усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, у березні 2003р. між суб’єктом підприємницької діяльності – фізичною особою Шевчук Антоніною Іллівни та Приватним підприємством «Модерн- НВ» була укладена усна угода по будівництву водопроводу середнього тиску по вул.Крилова,4,кв.6 у м.Сімферополі.

Згідно статті 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004р. до договорів, які були укладені до 01 січня 2004р. і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів

Факт виконання вказаної усною угоди підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт №1 за березень 2003р., довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за березень 2003р., квитанціями до прибуткових касових ордерів: від 07.04.2003р. №117 на суму 3000,00грн., №118 на суму 2395,00грн., всього на загальну суму 5395,00грн.

Згідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд приходить до висновку, що укладена відповідачами усна угода по будівництву водопроводу середнього тиску виконана сторонами у повному обсязі до 01.01.2004р., тобто, до набрання чинності Цивільним кодексом України (2004року), отже, в цьому випадку застосовуються норми Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963р.(із змінами та доповненнями).

Статтею 49 Цивільного кодексу України (1963р.) встановлено, що угода, яка укладена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства є недійсною. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978р. №3(із змінами) до угод, укладених з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами доходів від оподаткування.

Зобов'язання, що не відповідають вимогам закону, або вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладені учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11.04.2003р. у справі №2-1135/03, встановлено, що Приватне підприємство «Модерн-НВ» здійснювало фінансово-господарську діяльність, не нараховуючи та не сплачуючи податки, чим завдало збитків державі, у зв’язку з ненадходженням до бюджету податків в особливо великих розмірах. Реєстрація підприємства здійснена шляхом обману, підприємство створено на підставну особу Мірошниченко Наталію Вадимівну, у якої було викрадено паспорт. Ніяких дій щодо здійснення підприємницької діяльності ні як засновник, ні як директор Мірошниченко Наталія Вадимівна не вчиняла, нікого на це не уповноважувала, довіреності нікому не давала, фінансово-господарські стосунки Приватного підприємства «Модерн-НВ» з іншими суб’єктами підприємницької діяльності їй не відомі, вчинені від її імені підписи їй не належать.

На підставі зазначеного, вказаним рішенням установчі документи, а саме: статут та свідоцтво про державну реєстрацію Приватного підприємства «Модерн-НВ» (ідентифікаційний код в ),виданого Дніпровською районною у м.Київі державною адміністрацією, зареєстрованого 25.03.2002р., визнані недійсними з моменту їх державної реєстрації, а також визнана непричетність Мірошниченко Наталії Вадимівни до фінансово-господарської діяльності Приватного підприємства «Модерн-НВ» та складання і підписання первинних бухгалтерських документів даного підприємства.

Згідно до статті 67 Конституції України кожний зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як слідує із матеріалів справи, акт приймання виконаних підрядних робіт №1 за березень 2003р., довідка про вартість виконаних підрядних робіт за березень 2003р., квитанції до прибуткового касового ордеру підписані від імені Приватного підприємства «Модерн-НВ» особами, які не могли мати законні повноваження на підписання документів бухгалтерської та податкової звітності.

Суд приходить до висновку, що укладена між відповідачами усна угода, завідомо була направлена Приватним підприємством «Модерн-НВ» на несплату податків, що суперечить інтересам держави, та умисел у даному випадку направлений на приховання від оподаткування прибутку та доходів, оскільки на момент укладення угоди Приватним підприємством «Модерн-НВ» не надавалась звітність до Державної податкової інспекції.

Суб’єкт підприємницької діяльності Шевчук Антоніна Іллівна, запевнившись у тому, що Приватне підприємство «Модерн-НВ» зареєстровано у встановленому законом порядку і має всі необхідні реєстраційні документи, які свідчать про легітимність його діяльності на комерційному ринку, що підтверджується також і матеріалами справи, уклала угоду по будівництву водопроводу середнього тиску по увл.Крилова,4,кв.6 у м.Сімферополі, не усвідомлюючи її протиправність.

Таким чином, умисел був наявний у однієї сторони - у Приватного підприємства «Модерн-НВ».

Підприємство вважається ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України ( частина 4 статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні» (чинного на час здійснення угоди) із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 49 Цивільного кодексу України при наявності умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в дохід держави.

Як вбачається із матеріалів справи, фізична особа-підприємець Шевчук А.І. за угодою отримала від Приватного підприємства «Модерн-НВ» виконані роботи, які неможливо стягнути на користь держави, суд вважає за доцільним стягнути вартість виконаних робіт на користь держави з Приватного підприємства «Модерн-НВ», яке станом на 23.07.2008р. із ЄДРПОУ не виключено, що слідує із листа Головного міжрегіонального управління статистики у м.Києві №12-4005 від 23.07.2008р.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсною усної угоди по будівництву водопроводу середнього тиску по вул.Крилова,4, кв.6 у м.Сімферополі, укладену у березні 2003року між фізичною особою-підприємцем Шевчук Антоніною Іллівною та Приватним підприємством «Модерн-НВ». В частині застосування наслідків недійсної угоди позов підлягає частковому задоволенню.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошені у судовому засіданні 05.08.2008р. У повному обсязі постанову складено 08.08.2008р.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 158-164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати недійсною усну угоду по будівництву водопроводу середнього тиску по вул.Крилова,4,кв.6 у м.Сімферополі, укладену у березні 2003року між фізичною особою-підприємцем Шевчук Антоніною Іллівни та Приватним підприємством «Модерн-НВ».

3.Стягнути з Приватного підприємства «Модерн-НВ» м. Київ (02094, м.Київ, бульвар Праці,8, ідентифікаційний код -31923993, рахунок у Акціонерному банку «Синтез», МФО 322711) у дохід Державного бюджету України вартість будівельних робіт за усною угодою, укладеною у березні 2003року по будівництву водопроводу середнього тиску по вул.Крилова,4, кв.6 у м.Сімферополі у сумі 5395,00грн.

Виконавчий документ видати у встановленому ст.258 Кодексу адміністративного судочинства порядку після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Копію постанови надіслати на адреси сторін та прокурора рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Привалова А.В.