ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.08 Справа № 20/255/08

Суддя Гандюкова Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Комунального підприємства “Запоріжагролізинг”, м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лєгос”, м.Запоріжжя

про стягнення 301 637,47 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –Рижий А.В. (довіреність № 55/ЮР-07 від 10.03.2007р.);

Від відповідача - не з’явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача 292063,18 грн. заборгованості по лізинговим платежам з урахуванням індексації, 8232,10 грн. пені за невиконання грошових зобов’язань, 1342,19 грн. 3% річних, всьго 301 637,47 грн.

Ухвалою господарського суду від 15.04.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/255/08, судове засідання призначено на 13.05.2008р.

У судовому засіданні 13.05.2008р. за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 13.05.2008р. позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача суму основного боргу за договором фінансового лізингу № 40 від 09.11.2006р. в сумі 284000 грн., суму 8232,10 грн. пені, суму 8063,18 грн. індексу інфляції, суму 1342,19 грн. –3 % річних.

У порядку ст. 22 ГПК України заява про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду справи є уточнені позовні вимоги, мотивовані обставинами, викладеними у позові, та обґрунтовані ст.ст. 526, 549, 611,625 ЦК України, ст.ст. 193, 225, 230, 231, 232 ГК України.

У судове засідання представник відповідача не з’явився. Про місце і час судового засідання повідомлений належним чином. Суд визнав наявні матеріали достатніми для розгляду справи на підставі ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

09.11.2006р. між Комунальним підприємством “Запоріжагролізинг” (Лізингодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Лєгос” (Лізингоодержувач, відповідач) укладено договір фінансового лізингу № 40, відповідно до п.1.1 якого Лізингодавець зобов’язався передати Лізингоодержувачу за плату у володіння та користування на визначений п.2.1 договору строк належне лізингодавцю на праві власності майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти та належним чином користуватися предметом лізингу, а також здійснювати оплату за це користування.

Відповідно до п. 1.2 договору предметом лізингу є комплект обладнання, визначеного в специфікації. Перелік майна, що передається в лізинг, його ціна та кількість наведено у таблиці: холодновисадочний автомат NF-5/16, загальною вартістю 499500 грн., холодновисадочний автомат NF-5/8, загальною вартістю 648000 грн., холодновисадочний автомат NF-1/2, загальною вартістю 607500 грн., станок для холодного прокату болтів Boltmaker ѕ загальною вартістю 1309500 грн., станок для нарізки гайок SUP 6, загальною вартістю 175500 грн.

Згідно з п.3.1 договору загальна сума лізингових платежів становить 3240000, в тому числі ПДВ –4000000 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору строк лізингу складає 60 місяців. Початком строку лізингу є момент фактичного передання предмету лізингу у володіння лізингоодержувачу.

Відповідно до п.3.1 договору сторони передбачили, що лізингові платежі здійснюються лізингоодержувачем у розмірі, строки, формі та порядку, встановленому графіком лізингових платежів .

Факт передачі відповідачу за договором фінансового лізингу №40 комплекту обладнання підтверджується актом передачі-приймання від 27.12.2006р.

Як слідує із представленого позивачем розрахунку заборгованості, акту звірки станом на 06.05.2008р. та інших матеріалів справи, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю “Лєгос” по сплаті лізингових платежів складає 284000 грн.(25.12.2007р., 25.03.2008р. підлягало сплаті по 142000грн. винагороди).

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав суду доказів належного виконання зобов’язання. Тому вимоги позивача про стягнення основної заборгованості у сумі 284000 грн. обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства і матеріалам справи та підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції за період січень-лютий 2008р. в сумі 8063,18 грн. та 3% річних в сумі 1342,19 грн. за період 26.12.2007р. по 02.04.2008р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов’язань, вимоги про стягнення суми 8063,18 грн. втрат від інфляції та суми 1342,19 грн. –3% річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 8232,10 грн. за період з 26.12.2007р. по 02.04.2008р.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати лізингових платежів, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості предмету лізингу на день платежу за кожен день порушення строку.

Відповідно до вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт порушення зобов’язання відповідачем суд вважає доведеним, пеня в сумі 8232,10 грн. розрахована позивачем вірно, з урахуванням вимог зазначеного закону та підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Лєгос” (69084, м. Запоріжжя, вул. Краснова, 7, р/р 0305 в Запорізькій ФАБ “Факторіал-Банк” м. Запоріжжя, МФО 313946, ) на користь Комунального підприємства “Запоріжагролізинг” (69054, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 152в, р/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк” м. Запоріжжя, МФО 313849, ) суму 284000 грн. 00 коп. основного боргу, суму 8063 грн. 18 коп. індексу інфляції, суму 8232 грн. 10 коп. –пені, суму 1342 грн. 19 коп. –3 % річних, суму 3016 грн. 37 коп. витрат на державне мито та суму 118 грн.00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                       Л.П.Гандюкова.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі 03.09.2008р.