ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2008 р.

№ 14/125

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.

Суддів

Шевчук С.Р. (доповідач)

Воліка І.М.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний союз"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.11.2007р.

у справі

№14/125 господарського суду Полтавської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний союз"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Октябрський цукровий комбінат"

Державне підприємство "Укрспецпостач"

3-ті особи

Південна регіональна митниця ДМС України

Вінницька митниця Центральної регіональної митниці ДМС України

Державний комітет України з державного матеріального резерву

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

за участю

Прокуратури Полтавської області

про

захист права власності

В судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Костенок А.М. дов. б/н від 08.02.2008р.

- відповідача-1: Дем’янов В.А. дов. б/н від 18.07.2007р.

- відповідача-2: Луценко А.В. дов. б/н від 01.04.2008р.

- 3-ї особи-1: не з’явились

- 3-ї особи-2: не з’явились

- 3- ї особи-3: Брега Т.М. дов. №2/7851 від 05.12.2007р.,

Жабокрицька В.А. дов. №2/547 від 07.02.2008р.

- 3-ї особи -4: Тютюнник В.Я. дов. №14-28 від 10.01.2008р.

- прокуратури: не з’явились

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007р. товариство з обмеженою відповідальністю "Авіаційний союз" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом про захист права власності шляхом розірвання контракту №1209/1 від 12.09.2005р., витребування від ТОВ "Октябрський сахарний комбінат" 6032 тони сахару-піску і 664 тони сахару-рафінаду, який знаходить за адресою: м. Одеса, вул. Черноморського Казачества, 66 та витребування у ДП "Укрспецпостач" 7410 тон сахару-піску білого, який знаходиться, Вінницький район, Тульчинський р-н., пгт. Кирнасовка, вул. Новозаводська, 1.

В процесі розгляду даного спору позивач заявою №АУБ/05.03 від 05.03.2007р. уточнив свої вимоги та просив суд зобов’язати ДП "Укрспецпостач" повернути ТОВ "Авіаційний союз" сахар-пісок в кількості 25000 метричних тон, який ввезений на територію України позивачем в вересні-жовтні 2005р. та стягнути з ДП "Укрспецпостач" 913145,00 доларів США –коштів сплачених позивачем за переробку сахару- сирцю.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.05.2007р. (суддя Іваницький О.Т.) позовні вимоги ТОВ "Авіаційний союз" задоволені повністю. Зобов’язано ДП "Укрспецпостач" в місячний термін з дня набрання рішенням законної сили повернути ТОВ "Авіаційний союз" цукор-сирець тростинний в кількості 25000 метричних тон, отриманий на виконання умов контракту №1209/1 від 12.09.2005р. за межами митної території України. Стягнуто з відповідача на користь позивача вартість сплачених послуг по переробці цукру-сирцю тростинного в розмірі 913145,00 грн. доларів США, 25500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.11.2007р. (головуючий Зеленіна Н.І., судді Андрейцева Г.М., Федорчук Р.В.) вказане рішення суду скасовано, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 18.04.2008р. №02-12/153 змінено колегію суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого Кота О.В., суддів Шевчук С.Р., Воліка І.М.

Південна регіональна митниця ДМС України, Вінницька митниця Центральної регіональної митниці ДМС України та прокуратура не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, протягом серпня-вересня 2005 року ДП „Укрспецпостач" завезло на територію України чотири суднових партії цукру-сирцю тростинного.

110,6 тисяч тон цукру-сирцю тростинного (три судна) було завезено в Україну і в послідуючому ДП „Укрспецпостач" здійснило відмову від цього цукру-сирцю на користь держави. Вартість придбаного цукру-сирцю тростинного, від якого в послідуючому відмовилось ДП „Укрспецпостач", становить 29 640 800 доларів США.

Вартість останньої партії цукру-сирцю тростинного в кількості 38 000 тонн становить 10 184 000 доларів США.

Отже, загальна вартість всього сирцю тростинного, що був придбаний ДП „Укрспецпостач" становила 39 824 800 доларів США.

Різниця між сумою коштів, які виділив НАК „Нафтогаз України" та фактично витраченими коштами становить 6 324 800 доларів США. Отже, враховуючи додаткові затрати в сумі 2 087 488, 99 доларів США понесені підприємством на транспортування сирцю тростинного при ввезенні його на митну територію України, вивезення цукру-піску за межі України, витрати по переробці, витрати по митному оформленню, витрати на відстрочення оплати векселів та на витрати по оплаті збору за перебування цукру-піску під митним контролем, суд дійшов висновку, що остання партія цукру-сирцю, яка була ввезена на територію України на судні «Вгауе Jоhn»в кількості 38 000 тонн - була придбана за інші кошти, ніж ті, які виділила НАК „Нафтогаз України" і цей цукор сирець тростинний до жодної урядової програми не відносився.

07.09.2005р. ДП „Укрспецпостач" продало 25000т. цукру-сирцю тростинного (із вказаної вище кількості) ТОВ „LIМЕХ" (Латвія, м. Рига), яке в свою чергу придбало цей сирець для ТОВ „Авіаційний союз" (Киргизія, ВЕЗ „Бішкек") на виконання умов договору комісії № LМК-1 від 05.09.2005р. Факт передачі та отримання цього сирцю у вказаній кількості підтверджується наданими позивачем письмовими доказами: додаткової угодою №1 від 07.09.2005р. до договору комісії № LМК-1 від 05.09.2005р.. актом приймання передачі від 07.09.2005р. до договору комісії № LМК-1 від 05.09.2005р. та звітом комісіонера № 1 від 08.09.2005р. до договору комісії № LМК-1 від 05.09.2005р., оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

В подальшому, вказану кількість цукру сирцю тростинного ТОВ „Авіаційний союз" передало по контракту №1209/1 від 12.09.2005р. на переробку ДП „Укрспецпостач", яке в свою чергу передало 17000т. цукру сирцю тростинного по контракту №2107/06 від 01.08.2005р. на переробку товариству „Октябрьський цукровий комбінат" та 7 805т. цукру сирцю тростинного по контракту №2107/04 від 21.07.2005р. на переробку товариству „Кирнасівкацукор". Вказані заводи - переробники, фактичні виконавці переробки, повністю переробили цей цукор сирець тростинний та повернули замовнику готову продукцію. Вартість переробки позивачем оплачена в розмірі 913 145,00 доларів США (копії платіжних документів у матеріалах справи).

Окрім цього, між ДП „Укрспецпостач" та ТОВ „Авіаційний союз" було укладено договір комісії №1609/К від 16.09.2005р., згідно з умовами якого ДП „Укрспецпостач" брало на себе зобов"язання від імені і по дорученню ТОВ „Авіаційний союз" продати резидентам країн СНД цукор-пісок за певну винагороду. Частина цього цукру була реалізована відповідачем 2, а частина (у вказаній вище кількості), залишилась перебувати на складах готової продукції заводів-виробників ( в м. Одеса та с. Кирнасівка, Вінницької області ). Притому, представником позивача повідомлено, що дозволу на вивезення цукру з Кирнасівського цукрового заводу керівництво ТОВ " Авіаційний союз " ДП „Укрспецпостач" ні усного, ні письмового - не надавало.

Рішенням по справі № 21/440 від 08.09.2006р. господарського суду м. Києва було визнано недійсними контракт №1209/1 від 12.09.2005р..

Прийняття даного рішення і стало підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний союз" з позовом про зобов’язання державного підприємства "Укрспецпостач" повернути позивачу цукор-сирець в кількості 25 000 метричних тон, ввезений на територію України підприємством ТОВ „Авіаційний Союз" у вересні-жовтні 2005 року, та стягнення з ДП „Укрспецпостач" вартість сплаченої підприємством ТОВ „Авіаційний Союз" переробки цукру-сирцю в сумі 913 145,00 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний союз" місцевий господарський суд виходив з того, що в силу вимог статті 216 ЦК України, у випадку визнання недійсним правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а тому вимоги ТОВ „Авіаційний Союз" стосовно повернення йому цукру-сирцю тростинного в кількості 25 000 тон і сплачених ним коштів за переробку цього цукру-сирцю тростинного ДП „Укрспецпостач" є законними і обґрунтованими відповідно до вимог ст.ст. 32 - 34, 36 ГПК України.

Проте, з висновком про задоволення позову не погодився Київський міжобласний апеляційний господарський суд, зазначивши, що позивач не надав належних доказів того, що він є належним власником цукру, повернення якого вимагає від ДП "Укрспецпостач". Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову в позові апеляційний господарський суд виходив з того, що саме відсутність у позивача належних доказів виникнення у нього права власності на спірний цукор стало підставою визнання права власності на цей цукор за ДП "Укрспецпостач" у справі №21/440. Окрім цього, апеляційний господарський суд посилався на відсутність належних доказів легітимності, які було покладено в основу судового рішення, зокрема: додаткової угоди №1 від 07.09.2005р. до договору комісії від 05.09.05р, акту приймання-передачі до цього ж договору комісії та звіту комісіонера.

Між тим, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з прийнятими судовими рішеннями, оскільки згідно постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення” від 29.12.76 №11 (із змінами та доповненнями) та ст.ст. 84, 105 ГПК України обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висн?вки суду про?встановлені обс??вини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Прийняті у даній справі судові рішення вказаним вимогам не відповідають, так як ні господарський суд першої інстанцій ні апеляційний господарський суд під час розгляду справи і вирішення спору по суті не з’ясували до кінця дійсні права та обов’язки сторін та не визначили які правовідносини існували між сторонами, чи виконані вони та ким, а тому ухвалені у справі судові рішення не містять повного юридичного аналізу обставин справи, а правові висновки, що містяться в них, не ґрунтуються на конкретних матеріально-правових нормах.

Зокрема, подаючи позов про зобов’язання повернути цукор-сирець в кількості 25000 метричних тон позивач посилається на те, що він є власником цього майна. Отже, предметом доказування у даній справі, в першу чергу, є те на підставі чого у позивача виникло таке право і якими належними та допустимими доказами це підтверджується. Тобто посилаючись, як на підставу виникнення права власності, на договір комісії № LМК-1 від 05.09.2005р. укладений між позивачем та ТОВ „LIМЕХ" і на укладений в подальшому між ДП "Укспецпостач" і ТОВ „LIМЕХ" контракт №0310 від 03.10.2005р. на поставку цукру-сирцю, судам слід було з’ясувати чи виконані умови цих угод та чи оплачений позивачем отриманий на їх виконання цукор-сирець. Тобто судам слід було витребувати у позивача копії платіжних доручень чи інші платіжні документи, які б засвідчували сплату цукру-сирцю, оскільки без з’ясування даного юридичного факту не можна дійти правильного висновку щодо правомірності набуття позивачем права власності на перероблений цукор-пісок.

Так, згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім цього, вирішуючи даний спір судам необхідно було вирішити питання щодо необхідності залучення до участі у справі товариства з обмеженою відповідальністю „LIМЕХ", яке безпосередньо приймало участь у закупівлі цукру, укладаючи з відповідачем-2 контракт на поставку цукру-сирцю №0310.

Відтак ні суд першої, ні суд апеляційної інстанції не забезпечили всебічний розгляд справи, з оцінкою всіх доказів і доводів сторін в їх сукупності, як того вимагає ст. 43 ГПК України, щоб суттєво вплинуло на правильність встановлення дійсних обставин справи та, відповідно, на їх юридичну оцінку і правильність застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що в силу вимог ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, Вищий господарський суд України вважає за необхідне скасувати прийняті у справі рішення, з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти основане на законі рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний союз" задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.11.2007р. та рішення господарського суду Полтавської області від 04.05.2007р. у справі №14/125 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Полтавської області в іншому складі суду.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                                                                Шевчук С.Р.

С у д д я                               Волік І.М.