ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" червня 2008 р.

Справа № 26/37-08-1320

Господарський суд Одеської області у складі :

судді                                         Никифорчука М.І.

при секретареві                     Павлові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю „СОЮЗ- ВІКТАН ТРЕЙД”

до відповідача : Оптово-роздрібного підприємства Болградської райспоживспілки

про стягнення 4632,72 грн.

за участю представників сторін :

від позивача : Гірняк О.І. за довіреністю від 12.05.2008 р.

від відповідача : не з’явився; -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю „СОЮЗ-ВІКТАН ТРЕЙД” ( далі –позивач) звернулось з вимогами до оптово-роздрібного підприємства Болградської райспоживспілки ( далі –відповідач ) про стягнення 4632,72 грн. посилаючись на наступне.

На підставі укладеного між сторонами по даній справі 31 жовтня 2005 р. договору поставки № 0057/Т по накладній № РН-45-025195 від 12.11.2007 р. відповідачеві було поставлено товару на суму 4000 грн.

Відповідно до п.2.4 договору відповідач зобов’язаний оплатити продукцію протягом 7 календарних днів з моменту її отримання.

Згідно п. 3.3 договору, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” відповідачеві нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

За період з 20.11.2007 р. по 01.04.2008 р. відповідач плату за товар не здійснив, у зв’язку з чим йому нараховано пені в розмірі 273,09 грн.

На підставі вимог ст. 625 ЦК України відповідачеві нараховано 3% річних в розмірі 43,73 грн. та інфляційних збитків в розмірі 315,90 грн.

Дослідивши надані позивачем докази, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Під час розгляду справи позивачем надано заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої відповідачем повністю погашено сума заборгованості за поставлену йому продукцію в розмірі 5284,80 грн., у зв’язку з чим просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 273,09 грн., 3% річних в розмірі 43,73 грн., інфляційні збитки розмірі 315,90 грн., всього в сумі 632,72 грн. та судові витрати.

Відповідачем, також під час розгляду справи, надано клопотання про припинення провадження по справі в частині стягнення 4632 грн. 72 коп., оскільки платіжними дорученнями № 57 від 26.05.2008 р. та № 41 від 31.03.2008 р. ним сплачено 4000 грн. Також до вказаного клопотання відповідачем наданий акт звірки взаєморозрахунків станом на 01 січня 2008 р., засвідченого печатками обох підприємств. відповідно до якого залишок боргу відповідача складає 4000 грн.

З приведеного випливає, що відповідачем, на час розгляду справи, сплачений основний борг в зазначеній вище сумі, отже предмет спору у даній справі в частині стягнення суми основного боргу - відсутній.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає можливим в частині стягнення суми основного боргу в зазначеному розмірі провадження по справі припинити з підстав п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, тобто у зв’язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976р. „Про судове рішення”, із змінами та доповненнями, судам необхідно враховувати, що у формі рішення виносяться ті постанови суду першої інстанції, якими справа вирішується по суті. Закон не передбачає включення до резолютивній частини рішення висновків з питань, не пов’язаних з вирішенням справи по суті. Тому в ній неприпустимо вирішувати питання про виділення частини вимог в самостійне провадження або про закриття провадження по них, залишення заяви без розгляду тощо. Висновки з таких питань викладаються у формі ухвал, які виносяться у вигляді самостійного процесуального документа і можуть постановлюватися одночасно з рішенням.

Ухвалою господарського суду по даній справі від 11 червня 2008 р. провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмір 4000 грн. припинено у зв’язку з оплатою.

У зв’язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вказаних вище сум, йому, на підставі вимог ст. 625 ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” нараховані пеня. 3% річних та інфляційні витрати, згідно наданого позивачем розрахунку, який на думку суду є правильним. Отже, з цих підстав суд вважає, що з відповідача слід стягнути вказані штрафні санкції.

Ураховуючи, що даний спір виник у зв’язку з невиконання відповідачем умов договору, на нього покладаються господарські витрати згідно приписів статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене і, керуючись ст.ст. 44,49 82-84 ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з оптово-роздрібного підприємства Болградської райспоживспілки ( 68702, Одеська область, Болградський район, м.Болград, вул. Асена Хрістєва, 36; п/р 4001 в АКБ „ІМЕКСБАНК” м. Одеси, МФО 328384, ідентифікаційний код 31786735) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „СОЮЗ-ВІКТАН ТРЕЙД” ( 04053, м. Київ, вул. Воровського, 4; код ЄДОРПОУ 33643230, п/р в ВАТ „Райффайзен Банк „Аваль” м. Києва, МФО 300335) суми - пені в розмірі 273 (двісті сімдесят три) грн. 09 коп., 3% річних в розмірі 43 (сорок три) грн. 73 коп., інфляційних збитків в розмірі 315( триста п'ятнадцять) грн. 90 коп., державного мита в сумі 102 (сто дві) грн. та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Никифорчук М.І.