СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"14"
липня 2008 р.

справа
№ 5020-2/241-11/199

За позовом комунального
підприємства „Орбіта”

(99038, м. Севастополь,
пр. Октябрської революції, 8)

до
відповідача суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про звільнення
приміщень

та
зустрічним позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

до відповідача
комунального підприємства „Орбіта”

про визнання договору
оренди дійсним та підлягаючим державної реєстрації.

Суддя   Дмитрієв
В.Є.

Представники:

від
позивача           Волошин О.М., довіреність № 82 від 08.05.2008

від
відповідача         ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_1Гагарінським РВ УМВС
України в м. Севастополі від 25.06.2002

ОСОБА_2.,
довіреність НОМЕР_1 від 21.08.2006

СУТЬ
СПОРУ:

Рішенням
господарського суду міста Севастополя від 05.12.2007 у задоволенні позову
комунального підприємства „Орбіта” до суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 про звільнення приміщень відмовлено повністю. Зустрічний позов
задоволений частково.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 позов КП
„Орбіта” до СПД ОСОБА_1 задоволений. Відповідач зобов'язаний звільнити
нежитлові приміщення  площею 55,4 кв.м.
магазину "Лотос", розташованого на Юмашевському ринку за
адресою:АДРЕСА_1. У зустрічному позові відмовлено повністю.

Постановою
Вищого господарського суду України від 10.04.2008 рішення господарського суду
м. Севастополя  та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду скасовано, справу направлено
на новий розгляд до господарського суду м. Севастополя.

Справа
надійшла на адресу господарського суду м. Севастополя.

Ухвалою
суду від 19.05.2008 справа прийнята до провадження судді Дмитрієва В.Є.

Позивач
на задоволенні позовних вимог наполягає, на думку  позивача зміст спірного  договору
не відповідав   змісту  Типового
договору   оренди,  затвердженого
наказом  Фонду  державного майна  від 23.08.2000 р. № 1774.   Тривалий
термін  договору оренди,  що перевищує термін   оренди земельної  ділянки Комунальним  підприємством «Орбіта», на якому  знаходиться
двоповерхова будівля  із
спірним  приміщенням,  на думку КП
«Орбіта», суперечити  вимогам
частини 1 статті 631 Цивільного кодексу
України, оскільки робив неможливий
для КП  «Орбіта» подальше  виконання
договору.

СПД ОСОБА_1у відзиві на позовну заяву
проти позовних вимог заперечує, уточнила
позовні  вимоги зустрічного  позову і
просив  визнати  договір
оренди дійсним.

СПД ОСОБА_1вказала, що, відповідно
до статті 215 ЦК  України  підставою
недійсності  правочину  є недодержання в момент вчинення
правочину  стороною (сторонами)    вимог,
які    встановлені     частинами
першою-третьою, п'ятою   та   шостою
статті  203  цього
Кодексу.  У статті 203 ЦК України
зазначається,  що зміст правочину не  може
суперечити цьому Кодексу,  іншим
актам цивільного законодавства, а  також
моральним засадам суспільства.  Таким
чином,  в даній статті  мова
йде  про  відповідність
закону саме змісту правочину,  а
не  форми,  тому визнати договір недійсним,  на тій підставі,  що
він  не відповідає Типовому
договору   оренди, не можна.     Договір   не суперечить діючому  законодавству -  статтям 9 і 10  Закону України «Про оренду державного та комунального
майна», оскільки текст договору (п. 10.2)
прямо передбачав і передбачає обов'язок сторін у всіх випадках, не
вказаних в договорі,  керуватися  діючим законодавством. Орендарем були вжиті
всі необхідні заходи за оцінкою і страхуванням взятого в оренду майна з
урахуванням його вартості, забезпеченню його збереження і пожежній  безпеці.
СПД ОСОБА_1неодноразово зверталась до КП „Орбіта” з вимогою про
нотаріальне посвідчення укладеного між ними договору оренди, але позивач
ухилявся від цього.

Відповідно
до ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України в судовому
засіданні представникам  сторін  були роз'яснені їх права і обов'язки.

Розглянувши матеріали  справи, дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення сторін,  суд,  встановив:

31.12.2005 року між КП „Орбіта” та СПД
ОСОБА_1 був укладений Договір оренди № 96 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору (в
редакції додаткової угоди від 05.02.2007) позивач передає, а відповідач приймає
у тимчасове платне користування нерухоме майно площею 55,4 кв.м., розташоване
за адресою: м. АДРЕСА_2 вбудоване нерухоме приміщення, яке розташоване на 1-му
поверсі двохповерхової будівлі, яка знаходиться на балансі КП „Орбіта”,
вартість якого визначена відповідно до акту оцінки і на 31.01.2007 складає 234
560,00 грн.

Відповідно до пункту 5.2
Договору (в редакції додаткової угоди від 05.02.2007) орендна плата складає
1571,55 грн. за перший місяць оренди -січень,
та сплачується відповідачем до п`ятого числа місяця, наступного за
звітним.

Строк оренди 10 років з моменту
прийняття об'єкту оренди по акту (пункт 4.1 Договору).

23.11.2006
позивач на адресу відповідача надіслав лист (вих. № 248), у яком він вказав, що
вважає договір недійсним, так як він укладений без нотаріального посвідчення та
державної реєстрації. Позивач також просив повернути приміщення, які на його
думку незаконно зайняті відповідачем.

28.11.2006 року  відповідач звернувся до позивача з
повідомленням про намір засвідчити нотаріально укладений між ними договір
оренди та просить узгодити дату, час та місце проведення нотаріальних дій
(арк.с. 38, т. 1).

Докази відповіді   КП „Орбіта” на вказаний лист СПД ОСОБА_1 про
згоду або відмову від нотаріального посвідчення з боку КП „Орбіта” відсутні.

05.02.2007 року сторони уклали
додаткову угоду № 1 до договору оренди № 96 від 31.12.2005 року, якою узгодили
предмет договору та розмір орендної плати, що є проявом продовження договірних
відносин за договором оренди № 96 від 31.12.2005  року.

Спірний  договір, додатки до нього були укладені  підприємством в особі  директора.

Згідно
пункту 5.2. Статуту КП „Орбіта”, власник, яким
є   Гагарінська  районна в місті  Севастополі
Рада (п. 2.4 Статуту)  здійснює
свої  права  по управлінню
підприємством безпосередньо або через уповноважений їм  орган. Розділом 5 Статуту  „Управління підприємством”  зазначається про   право
директора, який призначається власником
або уповноваженим їм органом (п. 5.3 Статуту), самостійно  вирішувати питання господарської діяльності
підприємства, укладати договори (п. 5.5 Статуту).  У суді представник КП „Орбіта”
підтвердив   право директора  укласти спірний  договір та додатки до нього.

Статтею 220 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

СПД ОСОБА_1належним чином виконувала
умови договору, що підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями про
сплату  орендної  плати (арк.с. 44-48), здійснювала страхування
взятого в оренду майна.

Згідно
статті  23 Закону «Про  оренду
державного та комунального майна» амортизаційні відрахування на
орендоване прімищення   нараховувало  та залишало у своєму розпорядженні
підприємство. Докази    невиконня      СПД ОСОБА_1 обов'язків щодо забезпечення
пожежної безпеки орендованого майна відсутні. Положення відносно відновлення
орендованого майна та умов його повернення, порядок здійснення орендодавцем
контролю за станом об'єкта оренди були вказані в розділах 6-8 договору.

КП „Орбіта” також вчинялись дії по
виконанню цього договору, що підтверджується прийняттям орендної плати та
укладенням додаткової угоди.

У
листопади 2006 року СПД ОСОБА_1 зверталась до КП „Орбіта” з проханням здійснити
нотаріальне посвідчення договору, але КП „Орбіта” ухилилася від його
нотаріального посвідчення.

Доводи
позивача відносно
недійсності  договору, зміст  якого
не відповідає типовому  договору,
не засновані на  положеннях  діючого законодавства. Відповідно до статті
215 ЦК  України  підставою
недійсності  правочину  є недодержання в момент вчинення правочину  стороною (сторонами)    вимог,
які    встановлені     частинами
першою-третьою, п'ятою   та   шостою
статті  203  цього
Кодексу.  У статті 203 ЦК України
зазначається,  що зміст правочину не  може
суперечити цьому Кодексу,  іншим
актам цивільного законодавства, а  також
моральним засадам суспільства.

Затвердження типових   договорів
є    формою    державного
регулювання   договірних  відносин
у  сфері  господарювання,  яке
полягає у прийнятті відповідним органом нормативно-правового акта.  Згідно
з  частиною другою статті 179 ГК
України типові  договори    затверджуються    Кабінетом     Міністрів     України,
уповноваженими  ним органами
виконавчої влади у визначених законом
випадках.

Згідно з
абзацом  четвертим  частини
четвертої  статті  179  ГК
України   сторони  не можуть відступати від змісту  типового договору,  але мають право конкретизувати його умови.
При  цьому  слід
враховувати,  що  укладення
договору  спрямоване  на
набуття,  зміну або припинення
прав та обов'язків. Тому викладення  умов  договору
у  спосіб,  відмінний від застосованого у типовому  договорі (наприклад, викладення умов договору
іншими словами), не є  відступом  від змісту типового договору.  Під таким відступом слід  розуміти включення сторонами до
господарського договору умов,  які  створюють
регулювання,  що  за
змістом  прав і обов'язків
сторін  суперечить   відповідному   регулюванню,   передбаченому   типовим
договором.  Таких протизаконних
умов Договір не містить.

Крім того, відповідно до частини другої
статті 630 ЦК України,  якщо в договорі  не
міститься  посилання  на
типові  умови,  то
такі  типові  умови
можуть  застосовуватись як
звичай  ділового обороту  в  разі  їх
відповідності  вимогам   статті
7  ЦК України.  Оскільки типові умови розробляються,  як правило,
на  підставі узагальненої практики
ділового  обороту  у
певній  сфері  договірних відносин,  то можливість їх застосування не
обмежується  випадками,  коли про це прямо зазначено в  договорі.
Такі  типові  умови можуть застосовуватись як звичаї
ділового обороту, зокрема з  метою  усунення
прогалин,  які  виникають
в  процесі   правового
регулювання  взаємовідносин
сторін,  для тлумачення договору
тощо,  але за умови їх відповідності
положенням статті 7 ЦК України.

Посилання КП  „Орбіта” на те, що  договір порушує положення  статті 631 ЦК, суд вважає
необґрунтованими.  Згідно з частиною
1  вказаної  статті
строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Позивачем  не представлено документів, які   свідчили
про припинення  господарської  діяльності комунального  підприємства на земельній   ділянці, що орендується . З документів  наданих СПД
ОСОБА_1 вбачається,  що
господарська  діяльність КП „Орбіта”  продовжується
і підприємством  укладаються  нові
договори  оренди.

Крім того, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 просить стягнути судові витрати  на надання юридичних послуг адвоката в
розмірі  1200,0 грн.

Статтею
44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу
судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові
витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому
випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались,
та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно
до ч. 2 п. 10 Роз`яснення президії Вищого арбітражного суду від 04.03.1998 від
02-5/78 Витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг
адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських
об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському
суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною
п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та належно оформленої довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Враховуючи
надання позивачем усіх вищезазначених доказів (арк. с. 30-33), суд дійшов
висновку, що витрати на надання юридичних послуг адвоката в розмірі  1200,0 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на
відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно сумі задоволених
вимог.

З урахуванням викладеного та керуючись
статтями 49, 75, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу
України суд

В И Р І Ш И В:

1.  У задоволенні первісного позову відмовити
повністю.

2.
Зустрічний позов задовольнити.

3.
Визнати дійсним укладений 31.12.2005 року між комунальним підприємством
„Орбіта” (99038, м. Севастополь, пр. Октябрської революції, 8, код у ЕДРПОУ
20702980) та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) договір оренди № 96 нерухомого майна площею 55,4 кв.м. розташоване за
адресою»м. АДРЕСА_2 вбудоване нерухоме приміщення, яке розташоване на 1-му
поверсі двохповерхової будівлі, яка знаходиться на балансі КП „Орбіта".

4.
Стягнути з комунального підприємства „Орбіта" (99038, м. Севастополь, пр.
Октябрської революції, 8, код у ЕДРПОУ 20702980) на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) витрати по сплаті
державного мита у сумі 85,0 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у сумі 118, 0 грн., витрати на оплату послуг  адвоката 1200, 0 грн.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

Копії  рішення направити сторонам.

Суддя
В.Є.
Дмитрієв

Рішення оформлено
відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу
України і підписано   21.07.2008

Розсилка:

комунальне
підприємство „Орбіта” - 99038,
м. Севастополь, пр. Октябрської революції, 8

суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 - АДРЕСА_1