ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.07.08 р.                     Справа № 32/94пн

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Фесечко Ю.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Несвіт Л.Ф. - ліквідатор

від відповідача: не з’явився

у справі за позовом: Колективного підприємства „Донецькій завод залізобетонних конструкцій” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Донохоронсервіс” м. Донецьк

про визнання права власності.

Позивач, Колективне підприємство „Донецькій завод залізобетонних конструкцій” м. Донецьк, 22.05.08р. звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донохоронсервіс” м. Донецьк про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач, заперечуючи проти того, що Колективне підприємство „Донецькій завод залізобетонних конструкцій” є власником спірного майна, ухиляється від укладання з останнім договору на охорону спірних об’єктів.

Відповідач у відзиві зазначив, що право власності на спірне майно підлягає обов’язкової державної реєстрації, тому лише після її здійснення позивач буде законним власником цього майна.

Судом, в порядку ст. 30 ГПК України, викликалась посадова особа Регіонального відділення Фонду державного майна України, якою були представлені матеріали приватизаційної справи позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, посадової особи суд встановив.

03.03.1994р. між Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України та Організацією орендарів Донецького заводу залізобетонних конструкцій був укладений договір купівлі – продажу державного майна № 350, відповідно до якого останній купив державне майно, що було передане організації орендарів у тимчасове користування за договором оренди від 01.04.1990р., та який в подальшому був перереєстрований Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України на договір оренди з правом викупу від 20.11.1992р., заводу залізобетонних конструкцій, розташоване за адресою: 83060, м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 1 Донецький завод залізобетонних конструкцій.

Факт передачі викупленого майна підтверджується актом прийому – передачі державного майна Донецького орендного заводу залізобетонних конструкцій від 12.09.1994р.

На підставі зазначеного договору купівлі – продажу Донецькому орендному заводу залізобетонних конструкцій Фондом державного майна України було видано свідоцтво про власність № 505 від 29.09.1994р.

Як вбачається з матеріалів приватизаційної справи, а саме з переліків нерухомого майна, переданого у власність організації орендарів Донецького орендного заводу залізобетонних конструкцій, інвентаризаційних описів, до складу об’єкту приватизації увійшло спірне майно, на визнанні права власності на яке й наполягає позивач.

У пункті 1.1. статуту позивача зазначено, що Колективне підприємство Донецького заводу залізобетонних конструкцій засноване на колективній формі власності, створено після викупу організацією орендарів майна у відповідності з Законами України „Про підприємства в Україні”, „Про власність”, „Про приватизацію невеликих державних підприємств” та на підставі рішення загальних зборів членів організації орендарів та осіб, які приймали участь у викупі.

Частиною 2 ст. 10 Закону України „Про підприємства в Україні” передбачено, що майно підприємства відповідно до законів України, статуту підприємства та укладених угод належить йому на праві власності, повного господарського відання або оперативного управління.

Як слід, позивач є правомірним власником спірного майна.

Рішенням Куйбишевської районної у місті Донецьку ради № 10/1 від 16.01.08р. комплексу будівель, які належать позивачу, була присвоєна поштова адреса: м. Донецьк, вул. Софийская, 18 – „В”.

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що позивач не є власником нерухомого майна, у зв’язку з відсутністю реєстрації такого права у відповідному порядку, оскільки, законодавство, яке діяло на час створення позивача, не пов’язувало момент переходу права власності на майно з державною реєстрацією прав на нього.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно, а саме:

теслячно – опалубний цех (інв. 010004) літ. Б-1, пл. 678,4 кв.м.;

столярний цех (інв. 010005), літ.В-1, пл.1418, 0 кв.м.;

цех цегельної сушки (інв. 010006) літ. Г-1, пл. 293 кв.м.;

майстерні переробки відходів (інв.010007) літ. Д-1, пл. 402,6кв.м.;

будівля цеху (інв. 010021) літ. І-1, пл. 928, 8 кв.м.;

побутові приміщення (інв. 010019) літ. Ж-3, пл.1175, 6 кв.м.;

трансформаторний кіоск (інв. 010033), літ. К;

протипожежний резервуар (інв. 010027) літ. М;

бойлерна (інв. 010020), літ З;

механічні майстерні (інв. 010016) літ Е-1, пл. 261, 0кв.м.;

автоматизована компресорна станція (інв. 010003) літ А-1, пл. 101,1 кв.м.;

будівля насосної станції, (інв. 010054) літ. Н-1, пл. 52, 0кв.м;

будівельні автодороги, (інв. 010023), літ.І;

автодороги будівельні, (інв. 010049), літ. ІІ;

територія – огорожа (інв. 010053), літ 1;

камери – твердіння, (інв. 010056), літ.2;

склад готової продукції, (інв. 010034), літ. 3;

під’їзні з/д колії (інв.010048), літ.4;

під’їзні з/д колії (інв. 010026), літ. 5що знаходиться по вул. Софийская, 18 – „В” у м. Донецьку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. 392 ЦК України, Закону України „Про підприємства в Україні”, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Колективного підприємства „Донецькій завод залізобетонних конструкцій” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Донохоронсервіс” м. Донецьк про виз?нання права власності на нерухоме майно.

Визнати право власності за Колективним підприємством „Донецькій завод залізобетонних конструкцій” (83060, м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 1; ) на нерухоме майно, а саме:

теслячно – опалубний цех (інв. 010004) літ. Б-1, пл. 678,4 кв.м.;

столярний цех (інв. 010005), літ.В-1, пл.1418, 0 кв.м.;

цех цегельної сушки (інв. 010006) літ. Г-1, пл. 293 кв.м.;

майстерні переробки відходів (інв.010007) літ. Д-1, пл. 402,6кв.м.;

будівля цеху (інв. 010021) літ. І-1, пл. 928, 8 кв.м.;

побутові приміщення (інв. 010019) літ. Ж-3, пл.1175, 6 кв.м.;

трансформаторний кіоск (інв. 010033), літ. К;

протипожежний резервуар (інв. 010027) літ. М;

бойлерна (інв. 010020), літ З;

механічні майстерні (інв. 010016) літ Е-1, пл. 261, 0кв.м.;

автоматизована компресорна станція (інв. 010003) літ А-1, пл. 101,1 кв.м.;

будівля насосної станції, (інв. 010054) літ. Н-1, пл. 52, 0кв.м;

будівельні автодороги, (інв. 010023), літ.І;

автодороги будівельні, (інв. 010049), літ. ІІ;

територія – огорожа (інв. 010053), літ 1;

камери – твердіння, (інв. 010056), літ.2;

склад готової продукції, (інв. 010034), літ. 3;

під’їзні з/д колії (інв.010048), літ.4;

під’їзні з/д колії (інв. 010026), літ. 5, що знаходиться по вул. Софийская, 18В у м. Донецьку.

Стягнути з Колективного підприємства „Донецькій завод залізобетонних конструкцій” (83060, м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 1; ) на користь державного бюджету України державне мито в сумі 4975, 72грн.

Рішення набирає законної сили 15.07.08р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя