ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2008

Справа №2-9/4404-2008

За позовом ТОВ Фірма «Панорама-Тур», м. Сімферополь

До відповідача АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», м. Київ в особі структурного підрозділу Кримської республіканської філії АКБ СР «Укрсоцбанк», м. Сімферополь

Про стягнення 27 311,83 грн.

Суддя ГС АР Крим Н.С.Пєтухова

Представники:

Від позивача – Горчаков В.В. - представник за дов. пост. від 15.12.07р.; Костюков І.М. - представник за дов. пост. №1 від 29.07.08р.

Від відповідача - Машевський А.С. - представник за дов. пост. №1313 від 25.04.08р.

Суть спору: Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 27 311,83 грн. заборгованості, у тому числі 20538,10 грн. заборгованості по відсоткам за користування грошовими коштами, що знаходяться на поточних рахунках ТОВ Фірма «Панорама-Тур» , 1042,86 грн. пені, 5730,87 грн. індексу інфляції.

Позивні вимоги мотивовані тим, що відповідач не здійснював виплати позивачу відсотків за користування грошовими коштами, що зараховуються на рахунок позивача у національної валюті.

У судовому засіданні 29.07.2008 р. була оголошена перерва до 18.08.2008 р. до 14:30 годин. для надання відповідачем письмового відзиву на позов.

18.08.2008 р. судове засідання відбулось у присутності представників сторін.

Відповідачем надані заперечення на позов вих. №02-03/85-238 від 29.07.2008р.

Відповідач проти позову заперечує по мотивам, викладеним у відзиву, у частості відповідач посилається на те, що умовами укладеного між сторонами договору на розрахунково – касове обслужування(у національної валюті) №55 від 03.05.2001р. не було передбачене нарахування відсотків на остатки грошових коштів на рахунку. Крім того, позивачем не надані докази того, що банк користувався грошовими коштами, що знаходиться на рахунку позивача.

У судовому засіданні 18.08.2008 р. була оголошена перерва до 15.09.2008 р. до 15:00 годин.

15.09.2008 р. судове засідання відбулось у присутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, а також додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

В с т а н о в и в:

03.05.2001 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», м. Київ в особі структурного підрозділу Кримської республіканської філії АКБ СР «Укрсоцбанк»(далі відповідач) і ТОВ Фірма «Панорама-Тур»(далі позивач) був укладений договір на розрахунково – касове обслужування(у національної валюті) №55.

Пунктом 1.1 Договору сторони передбачили, що банк зобов’язується відкрити клієнту(позивачу по справі) поточний рахунок №001 в українських гривнях та здійснює його розрахунково – касове обслужування, відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 9.1 Договору цей договір набуває чинності з дати підписання та діє протягом невизначеного періоду часу.

Пунктом 10.1 Договору сторони передбачили, що всі додатки мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов’язковим посиланням на цей договір.

Позивач посилаючись на те, що відповідач не здійснював виплати позивачу відсотків за користування грошовими коштами, що зараховуються на рахунок позивача у національної валюті, просить суд стягнути з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», м. Київ в особі структурного підрозділу Кримської республіканської філії АКБ СР «Укрсоцбанк» заборгованість по виплаті відсотків за користування грошовими коштами, що знаходяться на поточному рахунку №001 ТОВ Фірма «Панорама-Тур» у сумі 20538,10 грн.

Однак, розглянувши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 2 Ст.1066 Цивільного кодексу України встановлено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Ст.1070 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Суд вважає, що відповідно до вищевказаних норм Цивільного кодексу України використання грошових коштів на рахунку клієнта є не обов’язком, а правом банку, яким банк може й не скористатися.

Як убачається з додатку №1 до договору на розрахунково – касове обслужування(у національної валюті) №55 від 03.05.2001р. в графі «відсотки на не знижувальні залишки на рахунках» взагалі не передбачений будь – який розмір відсотків, а позивачем не зазначено на підставі якого законодавчого акту він обчислює відсотки, виходячи з облікової ставки НБУ.

Відповідно до пункту 10.1 Договору всі зміни і доповнення до договору мають бути вчинені у письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов’язковим посиланням на цей договір.

Згідно умов укладеного між сторонами договору, з урахуванням додаткових угод до договору, відсотки на не знижувальних залишках на рахунках на поточні залишки на рахунках не нараховуються.

Слід відзначити, що з моменту укладеного між сторонами договору до дня пред’явлення претензії позивач не ініціював встановлення відсотків за користування банком залишками на поточних рахунках шляхом підписання відповідних додаткових угод.

Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не додано суду доказів того, що відповідач використовував грошові кошті яки знаходились на рахунку позивача.

Позивачем ототожнюється знаходження коштів на рахунках з їх використанням банком. На думку суду, користування чужими грошовими коштами можливе у разі не виконання банком свого обов’язку щодо перерахування або повернення коштів, які знаходиться на рахунках позивача.

При таких обставинах, суд не знаходить законних підстав для задоволення позивних вимог у частині стягнення з відповідача 20538,10 грн. заборгованості по відсоткам за користування грошовими коштами, що знаходяться на поточних рахунках ТОВ Фірма «Панорама-Тур».

Оскільки при розгляді справи встановлена безпідставність позовних вимог щодо стягнення 20538,10 грн. заборгованості по відсоткам за користування грошовими коштами, що знаходяться на поточних рахунках ТОВ Фірма «Панорама-Тур», то позовні вимоги відносно стягнення з відповідача 1042,86 грн. пені та 5730,87 грн. індексу інфляції згідно ст. 625 Цивільного кодексу України задоволенню також не підлягають.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано 15.09.2008 р.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 33, 49, 77, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.