ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" вересня 2008 р.

Справа №

від 03.09.2008р.                                                    справа № 07/5-4АГосподарський суд Волинської області у складі: судді Сур’як О.Г.,

при секретарі судового засідання Коломейчук С.В.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: Наумчик Р.П., довіреність від 17.06.2008р. № 13/14-3104, Миронюк О.В., довіреність від 02.07.08 № 13/14-4088

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Стікс”, м.Луцьк

до Волинської митниці, м.Ковель

про визнання нечинною картки відмови в прийнятті митної декларації

Відповідно до п. 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, спір розглядається за нормами КАС України.

Суть спору: Позивач – ТзОВ «Стік» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати нечинною картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №201010000/2008/000178 від 20.05.2008р. та зобов’язати Волинську митницю зарахувати 5932,04 грн. зайво сплаченого ПДВ в рахунок майбутніх платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставами неприйняття митної декларації став той факт, що задекларована вартість товару була нижчою ніж та, яка передбачена довідковою базою даних митниці, зокрема, невизнання контрактної ціни товарів.

Усі вимоги нормативно-правових актів, які регламентують порядок та методи визначення митної вартості ТзОВ «Стік» було виконано. На митниці були пред’явлені документи, які підтверджують правильність визначення митної вартості за методом (ціни контракту). Такої підстави як невідповідність митної вартості довіднику товарів митниці чинним законодавством не передбачено.

При правовому обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на ст.ст.259, 260, 266, 267, 168, 269 Митного кодексу України, ст.ст.3.2.1, 4.3, 7.2.7, 7.3.6, 7.7.3 Закону України «Про податок на додану вартість» та Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, який затверджено постановою КМУ від 20.12.2006р. № 1766.

Відповідач в поясненнях, а представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товару, ввезеного згідно зовнішньоекономічного контракту №ЕП-05-2008, на адресу ТзОВ «Стік», Волинською митницею було з’ясовано, що митна вартість задекларованого товару є значно нижчою від митної вартості, зазначеної в ціновій інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України та прийнято рішення №33-Л від 20.05.08р. про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки), що стало підставою для написання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 201010000/2008/000178 від 20.05.2008р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 р. №339 затверджено Порядок здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, яким установлено процедуру здійснення митними органами контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення і після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України, а також донарахування обов’язкових платежів.

Вказаним Порядком передбачено, що одним із видів митного контролю є проведення порівняння рівня заявленої митної вартості з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на ідентичні товари, митне оформлення яких уже здійснено.

Відповідно до ст.265 Митного кодексу України митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень Митного кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановленої Митним кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з Митним кодексом.

Рішення Волинської митниці про визначення митної вартості декларантом не оскаржувалось ні до митного органу, ні до суду, як це визначено п.17 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.06р. №1766.

Відповідно до ч.2-4 ст.266 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є метод оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. У випадку, якщо основний метод при визначенні митної вартості товару не можна використати, застосовується послідовно кожний із зазначених методів.

Позивачем самостійно було прийнято рішення про проведення митного оформлення ввезеного вантажу із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, про що свідчать оформлена ним декларація митної вартості форми ДМВ-2 з зазначеним в ній застереженням щодо відповідальності декларанта за достовірність усіх відомостей, зазначених у цій декларації та в документах, поданих для підтвердження правильності визначення митної вартості товарів, а також оформлена ВМД № 201010005/8/011733 від 20.05.2008р.

Волинська Митниця також посилається на те, що оскільки податкове зобов’язання платником самостійно визначене у поданій ним декларації, воно є узгодженим відповідно до ч.2 п.5.1 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” і не може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Позивач двічі не з’явився в судове засідання 23.07.2008р. та 03.09.2008р., хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.07.2008р. та від 04.08.2008р., а також не повідомив суд про причини його неприбуття чи розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ч.3 ст.128, п.4 ч.1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

у х в а л и в :

Залишити позовну заяву без розгляду.

Суддя О.Г. Сур’як

Суддя                                                               Сур'як О. Г.