ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2008 р.

Справа 46/446

За позовом

Відкритого акціонерного товариства “Київздоббуд”

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Сегал і К”

про

стягнення 56 290,16 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача

Слизик М.В.—представник за довіреністю від 15.05.2008 р. № 01/156

від відповідача

не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство “Київздоббуд” звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сегал і К” з позовом від 05.11.2007 р. № 01/405 про стягнення 48 292,80 грн. боргу за виконані субпідрядні роботи на підставі договору № 13/26 від 04.10.2006 р., 4 636,11 грн. збитків внаслідок інфляції, 2 035,57 грн. пені за час прострочення та 1 325,74 грн. 3 % річних з простроченої суми.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 46/446 від 19.11.2007 р. та призначено справу до розгляду на 14.01.2008 р.

Через неявку у засідання представників сторін, неподання витребуваних документів та неможливість проведення судового засідання у зв’язку з перебуванням судді на лікарняному розгляд справи неодноразово відкладався, а строк вирішення спору продовжувався ухвалою Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 18.01.2008 р. та 18.02.2008 р. за сумісною заявою представників сторін.

13.02.2008 р. позивачем подано до суду заяву від 13.02.2008 р. № 01/53 про внесення змін та доповнень в позовну заяву, відповідно до якої, поряд з вимогами про стягнення заявлених сум просить суд визнати недійсним договір субпідряду № 13/26 від 04.10.2006 р. в частині включення в п. 2.1 договору речення: “Остаточний розрахунок проводиться за фактично виконані роботи, після введення даного будинку в експлуатацію”.

У судове засідання, що відбулося 19.05.2008 р., відповідач не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причину нез’явлення свого представника відповідач суд не повідомив, вимоги ухвал суду у справі № 46/446 не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене та у відповідності до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість та штрафні санкції. Вимоги про визнання недійсним договору в частині другого речення п. 2.1 підтримані представником не були.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, позов Відкритого акціонерного товариства “Київздоббуд” мотивований неналежним виконанням відповідачем зобов’язань з оплати виконаних позивачем на його користь будівельно-ремонтних робіт.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано довідку про вартість виконаних робіт до договору № 13/26 від 04.10.2006 р., акт виконаних робіт, претензію з вимогою оплатити борг, акти звірки розрахунків.

Відповідно до заяви від 13.02.2008 р. позивач вважає помилковим друге речення п. 2.1 договору субпідряду, яким передбачено проведення остаточних розрахунків між сторонами після введення будинку в експлуатацію, тоді як у будинку Державної податкової адміністрації України проводився саме поточний ремонт, що не потребує введення після цього об’єкту в експлуатацію.

З усних пояснень представника відповідача, оголошених у судовому засіданні, що відбулося 18.02.2008 р. слідує, що в цілому роботи з ремонту фасаду будівлі Державної податкової адміністрації України не завершені та не здані замовнику робіт. Враховуючи, що у позивача існує дебіторська заборгованість перед відповідачем за договором субпідряду № 12 від 05.07.2006 р. на суму 22 962,00 грн., листом № 13 від 14.02.2008 р. відповідач просить позивача провести звірку розрахунків та припинити розгляд справи у господарському суді. Як зазначалося вище, письмових заперечень щодо заявлених вимог від відповідача не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

04.10.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Сегал і К” в якості генпідрядника та Спеціальним будівельним управлінням –51 Відкритого акціонерного товариства “Київздоббуд” в якості субпідрядника укладено договір субпідряду № 13/26, за умовами якого генпідрядник доручив, а субпідрядник прийняв на себе обов’язки виконати за плату якісно на власний ризик та власними силами опоряджувальні роботи на об’єкті (поточний ремонт фасаду Державної податкової адміністрації ), розміщеному за адресою: м. Київ, Львівська пл. 6, а генпідрядник зобов’язався прийняти ці роботи та оплатити їх.

Оскільки Спеціальне будівельне управління –51 Відкритого акціонерного товариства “Київздоббуд” не має статусу юридичної особи, а є лише структурним підрозділом, слід вважати, що позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 2 договору № 13/26 від 04.10.2006 р. сторони погодили, що загальна вартість робіт становить 48 292,80 грн., а оплата їх вартості проводиться шляхом перерахування коштів платіжними дорученнями на рахунок субпідрядника згідно з оформленими сторонами актами форми КБ-2в та КБ-3, при умові їх підписання.

Виходячи зі ст. 3 угоди сторін ремонтні роботи починаються у жовтні 2006 року та мають бути виконані до кінця року.

За твердженнями позивача загальна вартість виконаних ним робіт за договором № 13/26 від 04.10.2006 р. становить 48 292,80 грн.

У листі відповідача № 13 від 14.02.2005 р. на адресу позивача вказується, що роботи за договором № 13 від 04.10.2006 р. були розпочаті, але не завершені у повному обсязі через технічні особливості, обумовлені погодними умовами.

Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача та його листа № 13 від 14.02.2008 р., оскільки п. 3.2 договору № 13/26 сторони визначили, що терміни виконання робіт, передбачені цим договором, можуть бути змінені за домовленістю сторін після затвердження проектно-кошторисної документації та шляхом підписання додаткової угоди. Натомість відповідачем не надано суду відповідної додаткової угоди про зміни термінів виконання робіт.

18.02.2008 р. в судовому засіданні представником відповідача не заперечено наявності підписаних між сторонами акту виконаних робіт та довідки про її вартість.

Зважаючи на положення п. 4.1 договору, де вказується, що генпідрядник зобов’язаний призначити свого представника на об’єкті й забезпечити його постійну присутність піч час проведення робіт, генпідрядник не міг не знати про стан виконання позивачем робіт на момент підписання акту форми КБ-2в та довідки форми КБ-3.

У п. 7.2 договору передбачено, що у разі виявлення в процесі здачі-приймання виконаних робіт недоробок, що виникли з вини субпідрядника, генпідрядник не приймає такі роботи до їх усунення і має право затримати оплату. Наявні в матеріалах справи підписані сторонами та скріплені печатками акти прийому-передачі виконаних робіт унеможливлюють наявність припущень про їх невиконання чи неналежне виконання з боку позивача.

Згідно з п. 91 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві” від 01.08.2005 р. № 668 передача закінчених робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом приймання-передачі.

Відповідно до наказу Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21.06.2002 р. № 237/5 “Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві” акт приймання виконаних підрядних робіт (форми № КБ-2в) та довідка за формою № КБ-3 складаються для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт та проведення розрахунків за виконані підрядні роботи на будівництві.

З приєднаною до матеріалів справи та скріпленою печатками й підписами представників сторін довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, а також акту приймання виконаних робіт форми КБ-2в за жовтень 2006 року слідує, що позивачем виконано для відповідача згідно з договором № 13/26 від 04.10.2006 р. підрядних робіт на суму 48 292,28 грн.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5.10 договору генпідрядник зобов’язався приймати виконані субпідрядником роботи та оплачувати їх вартість на умовах договору.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, без поважних причин не надав суду доказів на підтвердження відсутності заявленої до стягнення заборгованості та своєчасного проведення розрахунків з позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 48 292,80 боргу за виконані ремонтні роботи підлягають повному задоволенню.

Розглядаючи даний спір, суд не вбачає підстав для розгляду по суті заяви позивача № 01/53 від 13.02.2008 р. про внесення змін та доповнень в позовну заяву, оскільки заявивши викладені у ній вимоги про визнання недійсним в частині п. 2.1 договору № 13/26 від 04.10.2006 р., позивач одночасно змінює предмет та підстави поданого ним первісного позову, що розглядається в межах даної судової справи, адже норми ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України надають позивачу право змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Поряд з цим, суд критично ставиться до п. 2.1 договору в тій його частині, де закріплено, що остаточний розрахунок проводиться за фактично виконані роботи після введення будинку в експлуатацію та вважає його помилково включеним до спірної угоди, адже будівля № 6 на Львівській площі у м. Києві експлуатується, а саме, є місцезнаходженням Державної податкової адміністрації України, що є загальновідомим фактом, а крім того, чинним законодавством не передбачено обов’язкового порядку введення в експлуатацію об’єкту за наслідками проведення в ньому поточного ремонту.

Крім суми основного боргу позивач також просить стягнути з відповідача 4 363.11 грн. збитків внаслідок інфляції, 2 035,57 грн. пені та 325,74грн. 3 % річних з простроченої суми.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Штрафними санкціями, в розумінні ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства вимоги про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно та підлягають задоволенню відповідно до розрахунку, поданому позивачем до позовної заяви, що перевірений, та, приймається судом як належний.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вище зазначалося, від відповідача не надійшло заперечень стосовно викладених обставини порушення договірних зобов’язань.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита. Витрати, пов’язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Сегал і К” (03110, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 11, фактичне місцезнаходження: 04128, м. Київ, вул. Туполєва, 5-б, ідентифікаційний код 32766238,) на користь Відкритого акціонерного товариства “Київздоббуд” (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-в, ідентифікаційний код 05503214) 48 292 (сорок вісім тисяч двісті дев’яносто дві) грн. 80 коп. боргу, 4 363 (чотири тисячі шістсот тридцять шість) грн. 11 коп. збитків внаслідок інфляції, 1 325 одну тисячу триста двадцять п’ять) грн. 74 коп. 3 % річних, 2 035 (дві тисячі тридцять п’ять) грн. 74 коп. пені, 562 (п’ятсот шістдесят дві) грн. 90 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                        С.В. Шабунін

справа № 46/446

19.05.08

За позовом Спеціалізоване будівельне управління №50 Відкритого акціонрного товариства "Київоздоббуд"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Сегал і К"

про стягнення 56 290,16 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Пр

Суддя Шабунін С.В.