ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 р.

№ 3/37-08-531

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Дунаєвської Н.Г.,

Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Октябрьський цукровий комбінат"

на ухвалу

господарського суду Одеської області від 11.02.2008 р.

у справі

№ 3/37-08-531 господарського суду Одеської області

за позовом

Державного підприємства "Укрспецпостач"

до

ТОВ "Альянс"

про

зобов’язання вчинити дії

за участю представників сторін:

позивача

не з’явились,

відповідача

скаржника

не з’явились,

не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.02.2008 р. у справі №3/37-08-531 (суддя: Д’яченко Т.Г.) задоволено заяву позивача про забезпечення позову: накладено арешт на всю кількість цукру піску білого, який знаходиться на складі готової продукції за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 66. Заборонено ТОВ "АЛЬЯНС" та будь-кому іншому, крім позивача вчиняти дії, направлені на завантаження та вивіз цукру зі складу, розташованого на території ЗАТ „Одеська цукрова компанія” за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 66 до розгляду даної справи по суті.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ТОВ "Октябрьський цукровий комбінат" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просило скасувати ухвалу. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та порушуються його права як власника цукру.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив господарський суд, ДП "УКРСПЕЦПОСТАЧ" звернулось до господарського суду з позовом про зобов’язання ТОВ "АЛЬЯНС" усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на цукор пісок білий, що закріплений за ним рішенням господарського суду м. Києва від 08.09.2006 р. у справі 21/440 та зобов’язати ТОВ "АЛЬЯНС" вчинити дії щодо належного виконання усіх умов договору на охорону № 21 від 30.07.2007 р.

Одночасно, позивач просив суд вжити заходи до забезпечення позову.

Господарський суд з’ясував, що відповідач порушує право власності позивача, визнане за останнім рішенням господарського суду м. Києва від 08.09.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2007 р. у справі № 21/440, дії Відповідача перешкоджають позивачу вільно користуватись, володіти та розпоряджатись належним йому майном. Позивач вважає, що може виникнути небезпека безповоротного порушення його прав та охоронюваних законом інтересів шляхом незаконного відчуження майна.

Враховуючи те, що вжиття заходів забезпечення позову є процесуальною гарантією захисту прав сторін у справі в зв’язку із чим не може порушувати їх прав та інтересів і не є вирішенням судового спору по суті, а не забезпечення позову може утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду, господарський суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову.

Однак, з таким висновком господарського суду неможливо погодитись з огляду на наступне.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь - якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову в господарському процесі застосовується з метою забезпечення гарантії виконання судового рішення.

Оскільки, предметом спору у справі є вимоги немайнового характеру щодо зобов’язання відповідача виконати договір охорони, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на цукор пісок та заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цукру піску, який не є предметом спору, виходить за межі судового спору.

Господарський суд не звернув увагу на те, що вибір способу забезпечення позову залежить від характеру позовної вимоги. Заборону вчиняти певні дії слід застосовувати, зокрема, у негаторному позові, який пов'язаний із визнанням права власності чи віндикаційному, пов’язаному з витребуванням майна з чужого незаконного володіння.

Згідно практики Верховного Суду України, не допускається застосування заходів забезпечення позову, які не пов’язані із заявленими вимогами.

Необхідність забезпечення нематеріального позову забороною вчиняти певні дії, тобто застосовувати заходи матеріального впливу судом не з’ясовано, не визначено адекватність забезпечення позову згідно з предметом позову, не ідентифіковано майно на яке накладено арешт та його кількість.

Розглядаючи питання доцільності, розумності і адекватності забезпечення позову, суд також не врахував того, що рішенням господарського суду м. Києва від 08.09.2006 р. у справі 21/440 позивача визнано власником певної кількості цукру. Однак, незважаючи на це суд наклав арешт на весь цукор пісок, який знаходився на складі.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку про безпідставність вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки суд не врахував судову практику Верховного Суду України, вимоги роз’яснення Вищого господарського суду України від 23.08.1994 р. №02-5/611 "Про деякі питання практики заходів до забезпечення позову".

Водночас, ухвалою господарського суду Одеської області від 14.02.2008 р. у справі № 3/37-08-531 скасовані заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 11.02.2008 р.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність забезпечення позову на момент винесення ухвали про забезпечення позову. Відтак, ухвала господарського суду Одеської області від 11.02.2008 р. у справі № 3/37-08-531 підлягає скасуванню, а справа передачі до місцевого господарського суду на розгляд по суті.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 11.02.2008 р. у справі №3/37-08-531 скасувати, справу передати до господарського суду Одеської області для розгляду по суті.

Головуючий, суддя                                                   М.Михайлюк

Судді:                                                             Н.Дунаєвська

В. Рибак