КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

11.09.08 р.                                                                                          справа № 9/089-08

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Шкурдової Л. М. (доповідач по справі),

суддів:                                                  Ільєнок Т.В.

Тарасенко К. В.

при секретарі судового засідання Салякіній М.І.

за участю представників сторін –згідно з протоколом судового засідання від 11.09.2008 (в матеріалах справи)

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок»

на рішення господарського суду Київської області від 04 липня 2008 року

у справі № 9/089-08 (суддя Євграфова Є.П.)

за позовом           закритого акціонерного товариства «Березань-КСВ», Київська обл., м. Березань

до           товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок», м. Київ

про           встановлення права постійного сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Київської області від 04.07.2008 задоволено позов закритого акціонерного товариства «Березань-КСВ»до товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок»про встановлення права постійного сервітуту; закритому акціонерному товариству «Березань-КСВ»встановлено право постійного сервітуту щодо земельної ділянки, яка належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Аерок», у вигляді права користування існуючими під’їзними шляхами (дорога шириною три метри та довжиною 380 метрів) з правом проїзду 547 вантажних автомобілів на рік з оплатою 2313,90 грн. на рік та щодо під’їзної залізничної гілки, у вигляді права користування під’їзною залізничною гілкою довжиною 1054,9 метрів з шириною колії 1520 мм з правом проїзду 12 залізничних цистерн та 30 залізничних вагонів на рік з оплатою 2313,90 грн.; стягнено з відповідача на користь позивача 85,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Аерок»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 04.07.2008 у справі № 9/089-08 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: не досліджено наявність об’єктів, з позовом про визнання права постійного сервітуту на які звернувся до місцевого господарського суду позивач, не з’ясовано чи дійсно у позивача відсутня інша можливість отримувати сировину для виробничої діяльності ніж через залізничу гілку, не встановлений порядок оплати вартості сервітуту та не досліджено вартість, яку встановлено за користування сервітутом.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.08.2008 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок»на рішення господарського суду Київської області від 04.07.2008 у справі № 9/089-08 згідно зі ст. 98 ГПК України порушено апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін на 11.09.2008.

Представник Скаржника в судове засідання 11.09.2008 не з’явився, хоча про час і місце судового засідання Скаржника було повідомлено належним чином, що підтверджується відбитком штампу загального відділу апеляційного господарського суду на зворотному боці наявного в матеріалах справи оригіналу ухвали від 15.08.2008 та повідомленням № 4713759 про вручення рекомендованого поштового відправлення, Скаржник про причини неявки представника апеляційний господарський суд не повідомив.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, проте, в судовому засіданні 11.09.2008 був присутній представник Позивача, який заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 04.07.2008-без змін.

Заслухавши думку представника Позивача, порадившись на місці, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника Позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши відповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду, фактичним обставинам справи; доведеність обставин, що мають значення для справи, перевіривши матеріали справи, застосування норм матеріального та процесуального права, законодавства України, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Аерок»підлягає залишенню без задоволення, рішення місцевого господарського суду від 04.07.2008-без змін.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що відповідно до договору оренди від 27.08.2003, укладеному між ЗАТ «Березань-КСВ»та Березанською міською радою, позивач є орендарем двох земельних ділянок, що розташовані по вул. Войкова, 44 в м. Березань, а саме: земельна ділянка № 1 площею 0,5167 га з розташованим критим складом, до якого прокладено газопровід та під’їзна залізнична колія з крановою естакадою та електричним мостовим краном, та земельна ділянка № 2 площею 0,0433 га, на якій розташований адміністративний корпус.

Згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між ТОВ «Аерок»та ВАТ «Березанське ППДО», технічним паспортом залізничної гілки, кадастрового плану, викопіювання з Генерального плану м. Березань, відповідач є власником залізничної гілки загальною довжиною 1352 метри.

Як вбачається з кадастрових планів, актів на право власності на земельну ділянку, копії яких наявні в матеріалах справи, орендована позивачем земельна ділянка знаходиться посеред земельної ділянки, яка належить ТОВ «Аерок»на праві власності згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, копія якого наявна в матеріалах справи, та адреса якої визначена як Київська обл., м. Березань, вул. Войкова 44-а.

З копії викопіювання з опорного плану м. Березань, з описів меж позивача та відповідача на кадастрових планах та актах про право власності, схем примикання під’їзної колії вбачається, що таке розташування не надає ЗАТ «Березань-КСВ»вільного доступу до орендованої земельної ділянки та до власного майна, а також не надає іншої можливості отримувати залізничні цистерни та вагони для здійснення виробничої діяльності, у зв’язку з чим позивач змушений користуватися для проїзду під’їзним шляхом та залізничною гілкою, що належить ТОВ «Аерок».

Колегією суддів апеляційного господарського суду також встановлено, що позивач з 1997 року, а саме: з моменту передання, на виконання наказу Фонду державного майна України № 184 від 18.02.1997 за актом приймання-передачі майна і нематеріальних активів АТ «Березань КСВ»від 18.02.1997 «Березанське ППДО»до ЗАТ «Березань-КСВ», права безоплатного користування залізничною гілкою та під’їзними шляхами протягом п’ятнадцяти років, користується під’їзними шляхами та залізничною гілкою загальною вартістю 5600,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що у січні 2008 року, з метою врегулювання питання щодо встановлення сервітуту на зазначені об’єкти, ЗАТ «Березань-КСВ»звернулось до ВАТ «Березанське ППДО»з листом, в якому просило надати попередню згоду на укладання договору земельного сервітуту та договору сервітуту на користування під’їзною залізничною колією.

Відповіді на зазначений лист позивачем отримано не було, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у даній справі є встановлення земельного сервітуту рішенням суду.

Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Таким чином, сервітут-це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким способом.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якій особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, ніж встановлення права користування чужим майном-сервітут.

Щодо майна, обтяженого сервітутом, цивільне законодавство передбачає, що воно може належати як власнику, так і володільцю майна (речі), якщо володілець набув це майно на підставах, установлених законом, про що зазначено у ст. 398 Цивільного кодексу України.

Об’єктом сервітуту, як речового права, виступає нерухоме майно.

Відповідно до ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту –це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Частиною 1 статті 402 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 100 Земельного кодексу України, встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 402 ЦК України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Стаття 403 ЦК України регулює зміст сервітуту та визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Згідно з цією статтею сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов’язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном, в тому числі права продажу. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Статтею 404 Цивільного кодексу України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв’язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Згідно з п.п. «а»і «б»ст. 99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів як право проходу та право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Згідно з ч. 7 ст. 403 ЦК України збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком вартості сервітутів, оплата за користування проїзним шляхом у розмірі 2313,90 грн. на рік розрахована позивачем шляхом індексації вартості майна, визначеної згідно з актом приймання-передачі майна і нематеріальних активів АТ «Березань КСВ»від 18 лютого 1997 року та є не меншою ніж сума податку на землю. Розмір оплати за користування залізничною гілкою також становить 2313,90 грн. Будь-яких інших розрахунків розмірів оплати за користування під’їзним шляхом та залізничною гілкою матеріали справи не містять. Скаржник також не скористався своїм правом, наданим йому Господарським процесуальним кодексом України та не надав апеляційному господарському суду власний розрахунок розміру оплати за користування під’їзним шляхом та залізничною гілкою.

Як вже було зазначено вище, розташування орендованої земельної ділянки не надає ЗАТ «Березань-КСВ»вільного доступу до неї та до власного майна, а також не надає можливості ЗАТ «Березань-КСВ»отримувати залізничні цистерни та вагони для здійснення виробничої діяльності, у зв’язку з чим позивач змушений користуватися для проїзду та отримання залізничних вагонів, для здійснення виробничої діяльності, під’їзним шляхом та залізничною гілкою, що належить ТОВ «Аерок».

З огляду на розташування належних позивачеві орендованої земельної ділянки та майна, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, викладеним у рішенні від 04.07.2008 про те, що нормальне господарське використання позивачем земельної ділянки та належного йому нерухомого майна неможливе без обтяження сервітутом під’їзних шляхів та залізничної гілки відповідача, та, враховуючи наданий позивачем розрахунок розміру оплати за користування під’їзним шляхом та залізничною гілкою, вважає, що місцевим господарським судом правомірно встановлене право постійного сервітуту ЗАТ «Березань-КСВ»щодо земельної ділянки, яка належить на праві власності ТОВ «Аерок», у вигляді права користування існуючими під’їзними шляхами (дорога шириною три метри та довжиною 380 метрів) з правом проїзду 547 вантажних автомобілів на рік з оплатою 2313,90 грн. та право постійного сервітуту ЗАТ «Березань-КСВ» щодо під’їзної залізничної гілки, яка належить на праві власності ТОВ «Аерок», у вигляді права користування під’їзною залізничною гілкою довжиною 1054,9 метрів з шириною колії 1520 мм, з правом проїзду 12 залізничних цистерн та 30 залізничних вагонів на рік з оплатою 2313,90 грн. на рік.

На підставі вищевикладеного, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок»на рішення господарського суду Київської області від 04.07.2008 у справі № 9/089-08 підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 04.07.2008 у справі № 9/089-08 –без змін.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок»на рішення господарського суду Київської області від 04 липня 2008 року у справі № 9/089-08 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Київської області від 04 липня 2008 року у справі № 9/089-09 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 9/089-08 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:                                                                      Шкурдова Л. М.

Судді:                                                                                                    Ільєнок Т.В.

Тарасенко К. В.

Дата відправки 23.09.08