ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.10.08                                                                                           Справа№ 21/158

Господарський суд Львівської області в складі

судді Масловської Л.З.

при секретарі Зубачик Н.

за позовом: ВАТ «Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів», м. Дрогобич Львівської області

до відповідача: Стрийської районної державної адміністрації, м. Стрий Львівської області

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Голобутівської сільської ради, с. Голобутів Стрийського району Львівської області

За участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Завадівської сільської ради, с. Голобутів Стрийського району Львівської області

про спонукання до укладення договору

За участю представників:

від позивача: Давидович В.О. –представник; Бонтей А.М. –представник;

від відповідача: не з’явився

від третьої особи-1: не з’явився

від третьої особи-2: не з’явився

Представникам позивача роз’яснено права і обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому числі право заявляти відводи.

Суть спору: За позовною заявою ВАТ «Дрогобицьке заводоуправління будівельних матеріалів», м. Дрогобич Львівської області, до Стрийської районної державної адміністрації, м. Стрий Львівської області, про спонукання до укладення договору.

Ухвалою суду від 06.06.2008р. порушено провадження по справі та призначено до розгляду на 26.06.2008р.

Для об”єктивного та всестороннього вирішення спору по суті розгляд справи відкладався ухвалами суду від 21.08.08р., 29.08.08р.,11.09.08р.

Позовні вимоги позивач мотивує отриманням 25.12.1998 р. за № 1717 в Державному комітеті України по геології і використанню надр ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами Голобутівського родовища корисних копалин (глина, суглинки), яке знаходиться на території відповідача, та актом про надання гірничого відводу за № 12 від 05.01.2005 р. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України та ст. 56 Кодексу України «Про надра», а також зазначає, що листом № 45 від 07.05.2008 р. позивач надіслав відповідачеві два примірники договору оренди земельної ділянки площею 9,0 га з пропозицією укласти даний договір оренди, який, на думку позивача, містить усі істотні умови.

Ухвалою від 07.07.2008 р. за заявою позивача судом вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві вчиняти будь-які дії, що стосуються предмет спору по даній справі, а саме: земель над площею залягання корисних копалин Голобутівського родовища глин та суглинків, що знаходиться в 3 км на південь від с. Райлів Стрийського району Львівської області в межах наявного у позивача гірничого відводу № 12 від 05.01.2005 р., виданого Львівською обласною радою.

Відповідачем 29.08.2008 р. подано заперечення № 02.18/155 від 29.08.2008 р. на позов, в якому відповідач просить суд залишити позов без розгляду, оскільки позивачем всупереч норм ст.ст. 93, 118, 124, 185, 186 Земельного кодексу України не було подано відповідачеві на затвердження технічної документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки та технічної документації із нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 9,00 га.

Судом з власної ініціативи залучено до участі в справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Голобутівську сільську раду та Завадівську сільську раду, про що винесено ухвалу від 11.09.2008 р.

В судове засідання 02.10.2008 р. прибули лише представники позивача, підтримавши позовні вимоги та надавши пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з’явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У зв’язку з неподанням відповідачем належних і допустимих доказів та мотивованих пояснень, яким чином рішення у даній справі вплине на права і обов’язки управління земельних ресурсів у Стрийському районі Львівської області, судом відхилено клопотання відповідача про залучення вказаного управління до участі в даній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09.10.2008р.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив.

Державним комітетом України по геології і використанню надр видано відповідачеві 25.12.1998 р. за реєстраційним № 1717 терміном на двадцять років ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами (видобування) Голобутівського родовища корисних копалин (глина, суглинки), що знаходиться в 3 км на південь від с. Райлів Стрийського району Львівської області.

Львівською обласною радою 21.12.2004 р. прийнято рішення № 290 (п. 2.7) про надання гірничого відводу позивачеві для видобування глин і суглинків, придатних для виробництва цегли в межах Голобутівського родовища суглинків та глини, на виконання якого 05.01.2005 р. позивач отримав акт про надання гірничого відводу з метою розробки Голобутівського родовища суглинків і глин площею 19,4 га до 2018 р.

Як вбачається з матеріалів даної справи 08.08.2006 р. між позивачем і відповідачем на підставі розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації від 15.05.2006 р. № 328 (із змінами від 27.07.2006 р. № 55) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,4886 га для обслуговування та експлуатації глиняного кар’єру на строк до 27.07.2010 р. Вказаний договір зареєстрований у Стрийському районному відділі Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що вчинено запис 11.09.2006 р.

07.05.2008 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 45 від 07.05.2008 р. про укладення в порядку ст. 638 Цивільного кодексу України договору оренди земельної ділянки площею 9,00 га в межах Голобутівського родовища корисних копалин, при цьому як підтверджується описом вкладення у цінний лист позивачем до листа додано два примірники договору оренди земельної ділянки від 07.05.2008 р.

Приписи ст.ст. 13, 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. ст. 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. У відповідності до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

У відповідності до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, тощо) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Аналогічна норма міститься і в п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про оренду землі».

Всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України ні позивачем, ні відповідачем не надано суду доказів прийняття відповідачем, як органом виконавчої влади, до компетенції якого віднесені повноваження щодо розпорядження землями Голобутівського родовища корисних копалин, рішення (розпорядження) про надання в оренду позивачеві земельної ділянки площею 9,00 га в межах Голобутівського родовища корисних копалин.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про винесення судом рішення, яким вважати укладеним договір оренди земельної ділянки, задоволенню не підлягають, оскільки відсутня підстава для укладення договору оренди –рішення відповідного органу про надання земельної ділянки в оренду.

Слід зазначити, що такі ж правові позиції містяться в оглядовому листі Вищого господарського суду України від 30.11.2007 р. за № 01-8/918 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з орендою земельних ділянок»та постанові Верховного суду України, наявній у справі.

При винесенні рішення суд також виходив з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; або типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України 03.03.2004 р. прийнята постанова № 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі». Однак, проект договору оренди земельної ділянки від 07.05.2008 р., доданий позивачем до листа № 45 від 07.05.2008 р., не відповідає типовій формі договору оренди землі, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 220. Крім того, позивачем не подано доказів проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не обгрунтовані та не підлягають до задоволення.

У відповідності до норми ст. 49 ГПК України суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача, а заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Львівської області від 07.07.2008 р. у даній справі, скасувати.

Керуючись ст.ст.13,41,142-145 Конституції України, ст.14 Закону України “Про оренду землі”, ст.179 ГК України, ст.116,124 ЗК України, ст.ст. 12, 33, 34, 43, 49, 68, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Львівської області від 07.07.2008 р. у даній справі, скасувати.

Суддя                                                                                           Масловська Л.З.