ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2008 р.

Справа № 8-26/224-07-4942

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Воронюка О.Л.

Суддів:           Єрмілова Г.А.

Лашина В.В.

При секретарі: Толок В.В.

За участю представників сторін у судовому засіданні 05.08.2008р.:

Від ВКФ “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю –Писарев Д.Г., довіреність №24 від 11.05.08р.;

Від ПП “Транском” - Шкуренко Л.В., довіреність б/н від 12.05.2008р.

За участю представників сторін у судовому засіданні 12.08.2008р.:

Від ВКФ “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю –Писарев Д.Г., довіреність №24 від 11.05.08р.;

Представник ПП “Транском” в судове засідання не з’явився. Про час і місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення господарського суду Одеської області від 02.07.2008р.

у справі № 8-26/224-07-4942

за позовом Приватного підприємства “Транском”

до Виробничо-комерційної фірми “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 54 427 грн.

Розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду Балуха В.С. №86 від 04.07.08р. справа 8-26/224-07-4942 передана на розгляд колегії у складі суддів: Воронюка О.Л., Єрмілова Г.А., Лашина В.В.

Відповідно до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва на 12.08.2008р.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.09.2007р. залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2007р. в задоволенні позовних вимог ПП “Транском” про стягнення боргу відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.03.2008р. зазначені судові рішення скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.07.2008р. (суддя Атанова Т.О.) позов Приватного підприємства “Транском” до Виробничо-комерційної фірми “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 54 427 грн. –задоволено частково; стягнуто з Виробничо-комерційної фірми “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю на користь Приватного підприємства “Транском” 50 217 грн. основного боргу, 502,17 грн. державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Виробничо-комерційна фірма “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю подала апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства “Транском” відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість прийнятого господарським судом рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Виробничо-комерційної фірми “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю підлягає задоволенню з огляду на таке.

01.01.2006р. між ДП „Трейд Лайн ЛТД” (замовник) та ПП „ТрансКОМ” (перевізник) укладено договір №010106 перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до умов якого перевізник взяв на себе зобов’язання доставити ввірений йому для перевезення вантаж (згідно з транспортною накладною) за маршрутами відповідно до доданих замовником замовлень, які є невід’ємними частинами даного договору, і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник зобов’язаний сплатити плату за перевезення вантажу.

Того ж дня, 01.01.2006р., між ПП „ТрансКОМ” (замовник) та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ (виконавець) укладено договір на перевезення вантажів, предметом якого є правовідносини між замовником та виконавцем, які пов’язані з організацією та здійсненням перевезень по території України згідно з замовленням замовника, яке дійсне в оригіналі, а також у факсовій копії та є невід’ємною частиною даного договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору на перевезення вантажів, укладеного між ПП „ТрансКОМ” та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, замовник зобов’язаний передавати виконавцю замовлення на організацію автомобільних перевезень, доручити виконавцю доставляння вантажу в пункт призначення та видачу його вантажоотримувачу на підставі замовлення та товарно-транспортної накладної та своєчасно проводити розрахунки з виконавцем.

При цьому за п. 3.1 договору на перевезення вантажів, укладеного між ПП „ТрансКОМ” та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, виконавець зобов’язаний виконувати: 1)послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом згідно з замовленням замовника; 2)своєчасну подачу транспорту; 3)перевірку правильності оформлення документів на вантаж та їх відповідність кількості вантажу; 4) якісне перевезення вантажу; 5) своєчасну доставку вантажу. Крім того, згідно з договором виконавець зобов’язаний подавати на завантаження справний транспорт, забезпечувати схоронність вантажу; перевіряти автомобілі на придатність перевезення даного найменування вантажу, забезпечувати вимоги техніки безпеки при роботі, мати необхідні супровідні документи при перевезенні вантажів, надавати допомогу при здійсненні завантаження та вивантаження вантажу, усі конфліктні ситуації вирішувати лише з замовником, не поширювати інформацію про вантаж, який перевозиться, іншим особам, оскільки переміщення може бути комерційною тайною та розголошення інформації може нанести матеріальну шкоду замовнику; в разі непередбачених обставин терміново зв’язатися з замовником та тримати його у курсі розвитку подій до моменту передачі вантажу замовника адресату, не створювати аварійних ситуацій, які б могли зашкодити вантажу, та зобов’язується нести повну матеріальну відповідальність за схоронність та своєчасне доставляння вантажу.

За твердженням ПП “Транском” виконуючи умови договору, ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ здійснювалося перевезення вантажу за маршрутом м. Київ - м. Одеса (вантажовідправник - ТОВ „Трейд Лайн ЛТД”, м. Київ, вантажоотримувач - ДП „Трейд Лайн” ЛТД м. Одеса).

Перевезення вантажу виконувалося водієм Барасій Ю.В. на орендованому ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ автомобілі КАМАЗ д/н 46217 ОВ, причіп ЗН4406АХ, відповідно до договору оренди № ВСО 000160 від 18.02.2006р., засвідченого нотаріально.

У товарно-транспортній накладній серії 02АБД № 834155 від 31.10.2006р., виданої ПП „ТрансКОМ” водію Барасій, вказано, що замовник, вантажовідправник та вантажоодержувач –ДП „Трейд Лайн ЛТД”, вантаж передано на перевезення на суму 6819315грн..

Вантаж було завантажено у автомобіль, опломбовано пломбою № 0819315 в м. Києві та прийнято водієм Барасій Ю.В., що підтверджується вказаною товарно-транспортною накладною від 31.10.2006р..

По прибутті автомобіля з вантажем до місця вивантаження 01.11.2006р. (м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 22 –ДП „Трейд Лайн ЛТД”) представниками вантажоотримувачу виявлена відсутність пломбування та частини вантажу, про що у присутності водія транспортного засобу складені акти.

07.11.2006р. ДП „Трейд Лайн ЛТД” виставлено претензію до ПП „ТрансКОМ” на суму 50217грн., вказана сума сплачена ПП „ТрансКОМ” згідно з платіжними дорученнями від 14.11.2006р., 04.12.2006р., 13.12.2006р. та 19.12.2006р..

На думку ПП „ТрансКОМ”, ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ не виконало зобов’язань за договором щодо схоронності вантажу, внаслідок чого виникла нестача вантажу на суму 50 217 грн., чим заподіяна шкода ДП „Трейд Лайн ЛТД”.

14.11.2006р. ПП „ТрансКОМ” направило на адресу ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ претензію (вих. № 37-06), в якій просило перерахувати ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ суму нанесених збитків на поточний рахунок.

Проте ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ на претензію не відповіла та суму завданих збитків не сплатила, у зв’язку з чим ПП „ТрансКОМ” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення 50217грн. –розмір завданих збитків, додаткових витрат, понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов’язань по договору, та не отриманого прибутку (за перевезення вантажу), який мало б отримати ПП „ТрансКОМ”, якщо б відповідач належним чином виконав свої зобов’язання.

Відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов’язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб’єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливості перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення укладається в письмовій формі, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних продовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов’язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник –подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Такі ж самі положення щодо довгострокових договорів перевезення містить і ст. 914 Цивільного кодексу України, за якою перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір. За довгостроковим договором перевізник зобов’язується у встановлені строки приймати, а власник (володілець) вантажу передавати для перевезення вантаж у встановленому обсязі. У довгостроковому договорі перевезення вантажу встановлюються обсяг, строки та інші умови надання транспортних засобів і передання вантажу для перевезення, порядок розрахунків, а також інші умови перевезення.

За ч.ч. 1, 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу–в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу–розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його вартості,-у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов’язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов’язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов’язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов’язання товарів. відсутність у боржника необхідних коштів.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з предметом договору, укладеного між ПП „ТрансКОМ” та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ є взаємовідносини сторін, по здійсненню перевезень вантажів відповідно до замовлення позивача, яке дійсне в оригіналі, факсової копії та є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.1. цього договору позивач взяв на себе зобов’язання надавати товариству замовлення на організацію автомобільного перевезення вантажу, а товариство в свою чергу зобов’язалось відповідно до п.3.1. здійснювати ці перевезення відповідно до замовлень позивача.

Таким чином, наявність письмового замовлення, в якому міститься вся необхідна інформація щодо перевезення (найменування ватажу, його кількість, вага, вартість перевезення, пункт призначення) прямо передбачена домовленістю сторін і є обов’язковою для здійснення кожного окремого перевезення вантажу.

Як вбачається з наданих позивачем до позовної заяви матеріалів, письмового замовлення на адресу ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ від ПП „ТрансКОМ” на вказане перевезення не надходило, відповідачем вказане перевезення не здійснювалося.

У наданій позивачем товарно-транспортній накладній,02АБД №834155 від 31.10.2006р., відсутні дані про отримання вантажу ТОВ ВКФ „Меріком”, чи його уповноваженим представником та будь-які письмові зауваження щодо недостачі вантажу про номер подорожнього листа, номер автомобіля на ній є виправленими а назва автоперевізника —неточною.

Стосовно наданого позивачем подорожнього листа, то він не містить достовірних даних про маршрут перевезення, не вказано з якого та до якого населеного пункту перевозиться вантаж, не вказаний час вибуття та прибуття. Крім цього у подорожньому листі відсутні відомості про сам вантаж його найменування та кількість. До того ж у подорожньому листі відсутній підпис відповідальних осіб відповідача.

Що стосується штампу перевізника який просталений на подорожньому листі, то як вбачається з наданих відповідачем та залучених до матеріалів справи документів, ще на початку 2006р. перевізник змінив свою юридичну адресу на іншу, вніс відповідні зміни до статутних документів.

Відповідно до цього були змінені і штампи підприємства, отже на момент здійснення перевезення вантажу відповідач користувався іншим штампом підприємства.

Отже, орендований ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ автомобіль КАМАЗ 54112 д/н 46217 ОВ з напівпричепом д/н ВН 4406 XX на вказане позивачем перевезення відповідачем не направлявся.

Як вбачається з пояснень водія автомобіля КАМАЗ д/н 46217 ОВ причіп ЗН 4406АX Бараксій Ю.В. (т.1, а.с. 135-136) він, находячись в м. Києві, отримав по телефону завдання від Пічкура В.М. завантажити у м. Києві вантаж шини та акумулятори, та доставити його у м. Одесу. Пічкур В.М. не є уповноваженою особою ТОВ ВКФ “Меріком”.

Як видно з договору оренди транспортного засобу від 18.02.2006р.(т.1 а.с. 12) він є власником причіпу ЗН 4406АХ переданого ним в оренду відповідачу та на якому перевозився вантаж.

Вказаний у документах ПП „ТрансКОМ” водій Барасій Ю.В. не був працівником ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, на вказане перевезення відповідачем не направлявся, а отже й ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ не може нести відповідальність за його можливі дії.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначено законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було доведено в розумінні ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України направлення замовлення відповідно до п. 1.1 та п. 2.1 договору на перевезення вантажів між ПП „ТрансКОМ” та перевізником ВКФ „Меріком” від 01.01.2006р., та здійснення саме відповідачем перевезення вантажу, а отже підстави для стягнення з відповідача збитків у розмірі 50217 грн., штрафних санкцій в сумі 495 грн. та неотриманого прибутку –3715 грн. за договором на перевезення вантажів між ПП „ТрансКОМ” та перевізником ВКФ „Меріком” від 01.01.2006р. відсутні.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення місцевого суду, як такого, що прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин які місцевий суд визнав встановленими та в позові Приватному підприємству “ТрансКОМ” відмовити.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми “Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 02.07.2008р. у справі №8-26/224-07-4942 скасувати.

В позові Приватному підприємству “ТрансКОМ” відмовити.

Головуючий суддя                                                            Воронюк О.Л.

Суддя                                                                                Єрмілов Г.А.

Суддя                                                                                Лашин В.В.

Постанова підписана 15.08.2008р.