ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.09.08 р.                     Справа № 44/169пд

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Оптос” (представник Штепа А.І., довіреність від 18.08.08 року) до Донецької міської ради (представник Головченко О.І., довіреність від 17.03.08 року) та до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник Головченко О.І., довіреність від 17.03.08 року) про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Оптос” права на набуття в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 0,0438 га, розташованої між будинками 41 та 45 по вулиці Челюскінців у Ворошиловському районі міста Донецька для розміщення будівлі офісу, шляхом укладення прямого договору оренди в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент укладення договору резервування земельної ділянки № 4/226 від 26.05.05 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Оптос” (далі – Товариство) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) про визнання за визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Оптос” права на набуття в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 0,0438 га, розташованої між будинками 41 та 45 по вулиці Челюскінців у Ворошиловському районі міста Донецька для розміщення будівлі офісу (далі – Ділянка), шляхом укладення прямого договору оренди з Комітетом в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент укладення між сторонами договору резервування земельної ділянки № 4/226 від 26.05.05 року (далі – Договір).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення його прав, як потенційного землекористувача, оскільки ним було підготовлено та погоджено пакет документів, необхідний для укладення договору оренди Ділянки, наразі відповідач безпідставно відмовив йому у переданні Ділянки в користування, обумовлюючи означене зміною порядку передачі землі в оренду.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та клопотав про залучення співвідповідачем Донецької міської ради (далі – Рада), яка є органом місцевого самоврядування, що вправі розпоряджатися землями комунальної власності. Означене клопотання в порядку статті 24 ГПК України судом задоволене.

В судовому засіданні представник відповідачів заперечив проти позову, посилаючись на те, що згідно рішення Ради № 18/12 від 28.03.08 року Комітет був позбавлений права розпорядження землями комунальної власності, тому Комітет не є належним відповідачем, наразі згідно внесених Законом України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” змін до земельного законодавства – визначено конкурсні засади передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, додатково зазначивши на невизначеності порядку організації та проведення аукціону на набуття права оренди землі.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов відносно Ради підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання за ним права набуття земельної ділянки в оренду, обґрунтовуючи позовні вимоги зміною порядку передачі землі в оренду згідно Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” та відмовою від передачі спірної земельної ділянки на умовах, визначених статтею 124 Земельного кодексу України (в редакції закону, що діяла на момент укладення Договору).

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду землі”, статтями 792-797 ЦК України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Приписи статей 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб’єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У відповідності до статті 9 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Зазначена норма Земельного кодексу України кореспондується з вимогами частини 3 статті 16 Закону України “Про оренду землі”, відповідно до якої необхідною передумовою укладення договору оренди землі визначено згоду орендодавця передати земельну ділянку в оренду.

Рішенням № 20/16 від 24.06.05 року Рада делегувала виконавчому комітету Донецької міської ради повноваження в галузі земельних правовідносин, зокрема, щодо розпорядження землями комунальної власності. Рішенням Ради № 18/12 від 28.09.08 року рішення № 20/16 від 24.06.05 року було скасоване, тобто Комітет з 28.03.08 року перестав бути розпорядником земель на території міста Донецька, оскільки зазначена компетенція залишена тільки за Радою, через що суд вважає Комітет неналежним відповідачем у справі № 44/169пд, тому у задоволенні вимог відносно Комітету слід відмовити.

На підставі положень наведених вище норм позивач 20.05.04 року звернувся до Донецького міського голови із заявою про надання в оренду Ділянки. 16.12.04 року Донецький міський голова листом № 01/12-7179 дозволив підготовку матеріалів погодження місця розташування Ділянки.

На виконання приписів зазначеного листа щодо порядку отримання в оренду земельної ділянки позивачем отримано згоду на розміщення будівлі офісу на земельній ділянці площею 0,0438 га, розташованої між будинками 41 та 45 по вулиці Челюскінців у Ворошиловському районі міста Донецька, зокрема, отримано:

·          погодження головного Державного санітарного лікаря № 2050/07 від 01.12.05 року та № 347/07 від 25.01.06 року;

·          висновок Донецького міського управління земельних ресурсів № 01/35-886 від 24.03.08 року;

·          висновок Головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради № 01/14-5155 від 26.12.05 року;

·          погодження Центрально-Донецької регіональної державної екологічної інспекції № 38/2016 від 24.12.04 року;

·          лист відділу охорони пам’яток історії та культури № 3804 від 27.12.04 року;

·          висновок управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Донецькій області № 293 від 15.02.05 року;

·          погодження комунального підприємства „Донецькміськводоканал” № 08/4162 від09.08.06 року;

·          технічні умови приєднання до електричних мереж від 16.06.06 року.

З огляду на встановлений статтями 6 та 627 ЦК України принцип свободи договору сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

26.05.05 року, за підсумками здійснених позивачем підготовчих дій, між відповідачем Комітетом та позивачем був укладений Договір.

Договір резервування землі, хоча і не передбачений інститутами цивільного та земельного права, однак, в силу статей 11 і 509 ЦК України є підставою, що зумовлює виникнення для сторін взаємних цивільних прав та обов’язків, оскільки його зміст не суперечить законодавству.

Згідно Договору Комітет зобов’язався не надавати зарезервовану земельну Ділянку іншим юридичним та фізичним особам, а позивач, в свою чергу, зобов’язався прийняти означену Ділянку, зі сплатою коштів за резервування земельної ділянки в сумі 1% оціночної вартості Ділянки на рік, а також розробити за період резервування проект будівництва та звернутися до Комітету із клопотанням про надання цієї земельної ділянки в оренду.

Однією з умов належного виконання умов вказаного Договору, є надання позивачу у користування вказаної земельної ділянки шляхом прийняття Радою відповідного рішення.

Рішенням Комітету № 84/1 від 15.02.06 року, позивачеві погоджено місце розташування адміністративної будівлі (офісу), орієнтовною площею 0,0438 га та надано дозвіл на проведення проектно-дослідницьких робіт для будівництва означеного офісу.

Відповідачі у справі № 44/169пн висловили правову позицію щодо неможливості розгляду документів щодо оформлення за Товариством права оплатного тимчасового користування спірною земельною Ділянкою. При зверненні до суду позивач виходив з того, що Законом України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” скасовано встановлений статтею 124 Земельного кодексу України (в редакції закону, що діяла на момент укладення Договору) порядок надання земель комунальної власності в оренду, що в подальшому може завадити реалізації його переважного права на оренду спірної земельної ділянки.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права набуття земельної ділянки в оренду строком на 49 років шляхом укладання прямого договору оренди – є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права, передбаченого статтями 16 ЦК України, 20 ГК України та закріпленого статтею 152 Земельного кодексу України.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені статтями 123, 124 Земельного кодексу України та статтею 16 Закону України “Про оренду землі”.

В силу статті 124 Земельного кодексу України (в редакції закону, що діяла на момент укладення Договору) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем здійснено комплекс підготовчих дій, пов’язаних з реалізацією наданого права на оренду спірної земельної Ділянки.

Наведений вище порядок набуття позивачем в оренду спірної земельної ділянки визначений Законом України „Про планування і забудову територій” та рішенням Донецької міської ради від 16.12.05 року № 23/21 „Про затвердження порядку відведення земельних ділянок в оренду і надання у постійне користування” та не суперечить приписам статті 124 Земельного кодексу України і статті 16 Закону України “Про оренду землі”.

Прийняття Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, яким внесено зміни до статті 124 Земельного кодексу України, та визначено виключно конкурсні засади передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, не є підставою, що позбавляє позивача пріоритетного права на укладання договору оренди визначеної та погодженої з органом місцевого самоврядування земельної ділянки, оскільки згідно встановленого статтею 5 ЦК України загальноправового принципу ретроактивності закону, гарантованого статтею 58 Конституції України, акти цивільного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Згідно із зазначеним вище правилом дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Таким чином, з урахуванням вимог статті 58 Конституції України, статті 16 Закону України “Про оренду землі”, статті 124 Земельного кодексу України, позивач має право на проведення дій, пов’язаних з переданням в оренду спірної земельної ділянки на засадах, встановлених у вищевказаних актах в редакції, що діяла на момент укладення Договору.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність захисту цивільного права позивача у заявлений ним спосіб, визнавши за ним право набуття Ділянки в оренду строком на 49 років для розміщення будівлі офісу між будинками 41 та 45 по вулиці Челюскінців у Ворошиловському районі міста Донецька, шляхом укладання прямого договору оренди, як превентивні міри захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

При визначенні підвідомчості цієї справи господарським судам суд виходив з того, що між сторонами існує спір про право позивача на укладання договору оренди земельної ділянки (цивільне право). Правовідносини, що склалися між сторонами з приводу укладення спірного договору оренди, носять господарсько-правовий характер, при цьому відповідач Рада виступає як власник (розпорядник) спірної Ділянки, який, в силу свого статусу та наданих повноважень має право розпоряджатись нею в установленому порядку.

Таким чином відповідачі у спірних правовідносинах не здійснюють владних повноважень, а виступають як суб’єкти господарських відносин, а причиною виникнення спору є неправильне тлумачення закону з боку відповідача Ради. Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України підлягають віднесенню на Раду.

На підставі означених норм національного матеріального права, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Оптос” до Донецької міської ради про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Оптос” права на набуття в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 0,0438 га, розташованої між будинками 41 та 45 по вулиці Челюскінців у Ворошиловському районі міста Донецька для розміщення будівлі офісу, шляхом укладення прямого договору оренди в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент укладення договору резервування земельної ділянки № 4/226 від 26.05.05 року.

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Оптос” до виконавчого комітету Донецької міської ради про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Оптос” права на набуття в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 0,0438 га, розташованої між будинками 41 та 45 по вулиці Челюскінців у Ворошиловському районі міста Донецька для розміщення будівлі офісу, шляхом укладення прямого договору оренди в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент укладення договору резервування земельної ділянки № 4/226 від 26.05.05 року.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „Оптос” право на набуття в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 0,0438 га, розташованої між будинками 41 та 45 по вулиці Челюскінців у Ворошиловському районі міста Донецька для розміщення будівлі офісу, шляхом укладення прямого договору оренди в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент укладення договору резервування земельної ділянки № 4/226 від 26.05.05 року.

Стягнути з Донецької міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Оптос” відшкодування сплаченого державного мита в сумі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 4 примірниках:

1 –позивачу

2-3 –відповідачам

4 –господарському суду Донецької області