ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2008 р. Справа № 37/175-08

вх. № 5388/4-37

Суддя господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Нефьодов В.В. за довіреністю № б/н від 28.05.2008 р. відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом Ізюмської районної спілки споживчих товариств, м. Ізюм

до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, м. Ізюм

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Ізюмська районна спілка споживчих товариств (позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (відповідач) в якій просить суд визнати право власності на нерухоме майно, а саме:

- гараж загальною площею 41,4 кв.м., що розташований за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 31 -А;

- нежитлове складське приміщення загальною площею 73,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Ізюм, вул. Скрипника, 13/1;

- нежитлова будівля загальною площею 100,3 кв.м., що розташована за адресою: м. Ізюм, в'їзд Ринковий, 3;

- нежитлова будівля загальною площею 66,8 кв.м., що розташована за адресою: м. Ізюм, в'їзд Ринковий, 3;

- нежитлові будівлі загальною площею 468 кв.м., що розташовані за адресою:

м. Ізюм, вул. Комінтерна, 6.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що у зв'язку з необхідністю узаконення майнових прав на нерухоме майно Ізюмська районна спілка споживчих товариств 03.06.2008 р. звернулася до Виконкому Ізюмської міської ради із заявою про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме:

- гараж загальною площею 41,4 кв.м., що розташований за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 31-А, отриманий в результаті рішення про обмін 1967 р. Згідно п. 3 рішення Виконкому Ізюмської міської ради № 0346 від 11.04.2007 р. Управлінню ЖКГ було наказано видати свідоцтво про право власності на дане майно. Але в зв'язку з відсутністю акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для забудови у видачі свідоцтва відмовлено;

- нежитлове складське приміщення загальною площею 73,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Ізюм, вул. Скрипника, 13/1, отримане в результаті рішення про обмін 1967 р. Згідно п.3 рішення Виконкому Ізюмської міської ради № 0347 від 11.04.2007р. Управлінню ЖКГ наказано видати свідоцтво про право власності на дане майно. Але в зв'язку з відсутністю акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для забудови у видачі свідоцтва відмовлено;

- нежитлова будівля загальною площею 100,3 кв.м., що розташована за адресою: м. Ізюм, в'їзд Ринковий, 3;

- нежитлова будівля загальною площею 66,8 кв.м., що розташована за адресою: м. Ізюм, в'їзд Ринковий, 3;

- нежитлові будівлі загальною площею 468 кв.м., що розташовані за адресою:

м. Ізюм, вул. Комінтерна, 6.

Відповідач про судове засідання був повідомлене належним чином, в судове засідання не з'явився.

Позивач, через канцелярію господарського суду 14.08.2008 р. за вх. № 15076, надав документи згідно супровідного листа, які господарським судом залучаються до матеріалів справи.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 20.08.2008 р. за вх. № 11821, надав відзив на позовну заяву, який господарським судом залучається до матеріалів справи. У наданому відзиві відповідач вказував на те, що відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 р. № 6/5, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийнятій об'єкта і введення його в експлуатацію. Ізюмська районна спілка споживчих товариств не надала вказаного документу, тому управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради не мало правових підстав оформити та видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно по вул. Соборна, 31-а та вул. Скрипника, 13/1 у м. Ізюмі.

Також, відповідач у відзиві надав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, у зв'язку з вищевикладеним, та просив суд вирішити справу на розсуд суду. Господарський суд, розглянувши дане клопотання відповідача, вважав за необхідне його задовольнити та розглянути справу без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

Рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0346 від 11.04.2007 р. «Про розгляд заяви Ізюмської райспоживспілки щодо виділення в окремо визначений інвентаризаційний об’єкт нерухомості нежитлове приміщення-гараж» було дозволено Ізюмської райспоживспілки виділити в окремо визначений інвентаризаційний об’єкт нерухомості нежитлове приміщення-гараж загальною площею 41,4 кв.м., що розміщений за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 31. Зазначеним рішенням даному об’єкту було присвоєно поштову адресу: м. Ізюм, вул. Соборна, 31-А та доручено Управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ізюмської міської ради видати свідоцтво про право власності на дане нежитлове приміщення.

Рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0347 від 11.04.2007 р. «Про розгляд заяви Ізюмської райспоживспілки щодо виділення в окремо визначений інвентаризаційний об’єкт нерухомості нежитлове приміщення-склад» було дозволено Ізюмської райспоживспілки виділити в окремо визначений інвентаризаційний об’єкт нерухомості нежитлове складське приміщення загальною площею 73,8 кв.м., що розміщене за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 31. Зазначеним рішенням даному об’єкту було присвоєно поштову адресу: м. Ізюм, вул. Скрипника, 13/1 та доручено Управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ізюмської міської ради видати свідоцтво про право власності на дане нежитлове приміщення.

03.06.2008 р. Ізюмська районна спілки споживчих товариств звернулася до Виконкому Ізюмської міської ради із заявою про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме:

- гараж загальною площею 41,4 кв.м., що розташований за адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, 31-А;

- нежитлове складське приміщення загальною площею 73,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Ізюм, вул. Скрипника, 13/1;

- нежитлова будівля загальною площею 100,3 кв.м., що розташована за адресою: м. Ізюм, в'їзд Ринковий, 3;

- нежитлова будівля загальною площею 66,8 кв.м., що розташована за адресою: м. Ізюм, в'їзд Ринковий, 3;

- нежитлові будівлі загальною площею 468 кв.м., що розташовані за адресою:

м. Ізюм, вул. Комінтерна, 6.

09.06.2008 р. Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ізюмської міської ради повідомило позивача про те, що на виконання доручення міського голови Управлінням було розглянуто заяву позивача про видачу свідоцтва та на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мін’юсту від 07.02.2002 р. № 7/5 було вказано, що для оформлення права власності позивачу необхідно надати наступні документи: технічний паспорт на об’єкти нерухомого майна, акт про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети, акт комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

Дослідивши матеріали справи господарським судом встановлено, що в матеріалах справи не міститься акту про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для розміщення вказаних у позові об’єктів, також, в матеріалах справи не міститься акту комісії про прийняття вказаних об'єкта і введення їх в експлуатацію.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1.6. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мін’юсту від 07.02.2002 р. № 7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею.

Відповідно до п.6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мін’юсту від 07.02.2002 р. № 7/5, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

Враховуючи те, що у позивача відсутній акт про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для розміщення вказаних у позові об’єктів та акт комісії про прийняття вказаних об'єктів і введення їх в експлуатацію, господарський суд приходить до висновку, що позов є не обґрунтованим та безпідставним, у зв'язку з чим він не підлягає задоволенню.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 331, 392 Цивільного кодексу України, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мін’юсту від 07.02.2002 р. № 7/5, ст. ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника відповідача.

В задоволенні позові відмовити повністю.

Повний текст рішення підписаний 26.08.2008 року.

Суддя Доленчук Д. О.