ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.05.08 р.                     Справа № 17/53

Господарський суд Донецької області у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу, порушену:

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця”

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 124,8 грн.

За участю представників сторін :

від позивача: не з’явився

від відповідача: Коротенко Р.О. - довіреність

СУТЬ СПРАВИ:

Державне підприємство „Донецька залізниця” звернулася з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат Азовсталь” про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень у грудні 2007 року в загальній сумі 124,8 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на ст.ст. 106,107 Статуту залізниць України (далі – «Статут») дані облікових карток №№ 260, 729 та 299, плани перевезень, розрахунок суми штрафу, пояснення до облікових карток, договір № 545 від 22.12.2005р. „Про організацію перевезення вантажів”.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на необґрунтованість нарахування штрафу, оскільки сторонами був узгоджений план перевезень вантажів по закордонним залізницям. Позивач нарахував штраф згідно виконання плану залізниць, які передають вантаж за кордон, в той час як стаття 106 Статуту залізниць України встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницях призначення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2005р. між сторонами був підписаний договір № 545 (а.с. 36-37) «про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків» (далі – «договір»), згідно з яким залізниця прийняла обов’язки надавати послуги, пов’язані з організацією перевезень вантажів згідно з планами та замовленнями відповідача.

Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що відповідальність настає за невиконання плану перевезень згідно із Статутом.

У грудні 2007р. відповідач за планами (а.с. 10, 17, 23) запланував перевезення вантажів на експорт. Залізниця вказаний план прийняла до виконання. В планах перевезень вказані найменування станції відправлення, найменування залізниці (скорочене) і станції – у місцевому сполученні (для експортних перевезень), коди залізниць і станції призначення, прикордонної станції, країни призначення, кількість вагонів на місяць.

Таким чином сторони узгодили як кінцевий пункт, так і пункт прикордонного переходу. Згідно з частиною 1 статті 20 Статуту залізниць України облік виконання планів перевезень вантажів здійснюється в обліковій картці за формою, встановленою Правилами планування перевезень, затверджений наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. № 873, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2002р. № 1030/7318 (далі – «Правила»). Виконання плану за вищевказаним договором враховувалося в облікових картках № № 260, 729 та 299 (а.с. 11, 18, 24).

Відповідач на грудень 2007 року запланував 501 вагон для перевезення 32120 тн. вантажу на експорт.

Посилаючись на дані облікової картки № 260 позивач стверджує, що відповідач через перехідні станції Красна Могила та Квашино Донецької залізниці планувалось перевезти 17 вагонів, фактично було перевезено 23 вагона, перевантаження – 6 вагонів; через Південно-Західну залізницю: перехідні станції Могильов-Подільський, Хоробичи планувалось перевезти 8 вагонів, фактично було перевезено 6 вагонів, недовантажив 2 вагона. Штраф, нарахований за це склав 41,6 грн.

Посилаючись на дані облікової картки № 729, позивач стверджує, що відповідач по Південній залізниці через станції Тополі та Козача Лопань планувалось перевезти 89 вагон, фактично було перевезено 81 вагон, недовантажив 8 вагонів. Штраф, нарахований за це склав 62,4 грн..

Посилаючись на дані облікової картки № 299, позивач стверджує, що відповідач по Південно-Західній залізниці перехідні станції Могилів-Подільський, Хоробичи планувалось перевезти 26 вагонів, фактично було перевезено 11 вагонів, недовантажив 15 вагонів. Штраф, нарахований за це склав 20,8 грн..

Відповідач зазначені штрафні санкції не визнав, вважаючи, що штраф по залізницям переходу вантажу не підлягає стягненню, оскільки здійснені експортні перевезення, за які не передбачений штраф. Позивач пред’явив позов про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень по залізницям України.

Зважаючи на те, що:

-          відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань);

-          згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку;

-          відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

-          відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них;

-          згідно ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів, визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами;

-          ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується із ст. 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них;

-          відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 (далі Статут), цей Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом;

-          міжнародні перевезення вантажу, пасажирів, багажу та пошти здійснюються відповідно до правил, двохсторонніх та багатосторонніх міжнародних договорів 5 (транспортних конвенцій), які відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 10 Цивільного кодексу України є частиною національного законодавства України;

-          статтею 4 Статуту встановлено, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення. Одним із таких багатосторонніх договорів є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.51 (далі Угода), яка була ратифікована Україною 05.06.92;

-          за змістом ст. 106 Статуту за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером);

-          при цьому, ст. 107 Статуту передбачено вичерпний перелік підстав за яких вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень;

-          відповідно до п. 1.2 р. 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України і Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів цього Збірника, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, за невиконання плану перевезень по українських залізницях призначення відправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки плати за користування вагоном (контейнером);

-          згідно ст. 7 § 6 Угоди відправник вантажу зобов'язаний у накладній на перевезення вантажу вказати вихідні прикордонної станції переходу (перетинання державного кордону), які і визначають залізницю призначення на території України;

-          статтею 13 Угоди, що називаються “Тарифи. Нарахування провізних платежів і штрафів”, зокрема у §§ 2 і 3 зазначено, що пата за перевезення вантажу обчислюється по найкоротшій відстані, визначеній застосовуваним тарифом, у напрямку через ті прикордонні станції, що зазначені в накладній; провізні платежі і штрафи за перевезення по залізницям країни відправлення і країни призначення обчислюються в місцевій валюті;

-          § 6 ст. 7 Угоди закріплює, що в накладній відправник повинен зазначити вихідні граничні станції країни відправлення та транзитних країн, через які повинен проїхати вантаж;

-          юридичний аналіз змісту Угоди свідчить, що її правові положення не встановлюють відповідальності по планових обсягах перевезень. Водночас, ст. 36 Угоди встановлено, що за відсутності в даній Угоді необхідних положень застосовуються положення, викладені у внутрішніх законах і правилах відповідної країни, залізниця якої є учасницею даної Угоди;

-          п. 4 статті 106 Статуту залізниць України передбачена відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницях призначення. Статутом та Правилами не передбачено поняття станції призначення;

-          Правила планування перевезень вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 09.12.02 № 873, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.02 за № 1030/7318 (далі – «Правила») визначають порядок планування перевезень вантажів залізницями у всіх видах сполучень, а також обліку виконання планів;

-          п 6.7 Правил встановлює облік виконання плану перевезення вантажів в обліковій картці та передбачає, що дані про навантаження на залізниці призначення вказуються для всіх вантажів тільки у вагонах (контейнерах) і тільки для залізниць України у графах 10-15 облікової картки. Для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон. Недовантаження на залізниці призначення за декаду визначається як сума недовантажень на окремі залізниці за вилученням загального недовантаження за декаду;

-          облікова картка відповідно до п. 6.1 Правил є підставою для визначення розміру матеріальної відповідальності сторін за невиконання плану перевезень;

-          позивач в облікових картках №№ 260, 729 та 299 замість виключно українських залізниць переходу вантажу за кордон вказав залізниці країн направлення вантажу з подальшим дописом іншою пастою невідомою особою українських залізниць пограничного перетину вагонів, що є порушенням вимог Правил;

-          за ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування;

-          зазначені облікові картки складені з грубим порушенням діючих Правил не можуть бути прийнятими у якості допустимого доказу у розумінні вимог ст. 34 ГПК України,

у задоволенні позову має бути відмовлено.

Така правова позиція неодноразово підтверджена Вищім господарським судом України, зокрема у справах господарського суду Донецької області №№ 1/147, 21/1, 21,2 (Постанови ВГСУ від, відповідно, 28.02.2008р. та 03.04.2008р.).

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 82 – 85 ГПК України, господарський суд –

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити

Суддя