ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"10" червня 2008 р.

Справа № 4/123(17/264)

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 4/123(17/264)

за позовом: обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград", м. Кіровоград

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Водне господарство", м. Кіровоград

про стягнення 128074,76 грн.

Представники:

від позивача - Слюсар О.В., довіреність № 470/21 від 17.07.07;

від позивача - Омелькін О.М., довіреність № 471/21 від 17.07.07;

від відповідача - участі не брали. В судовому засіданні 25.04.2007 року Протосовіцька Н.В. довіреність № 1630/21 від 10.07.2006 року. Про час та місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України (вих. № 12534 від 13.05.2008 року).

СУТЬ СПОРУ:

Подано позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Водне господарство" на користь позивача 128 074 грн. 76 коп. боргу за надані послуги водопостачання за квітень місяць 2006 р., з яких 120 026,44 грн. - основна заборгованість, 1 800,38 грн. - інфляційні збитки, 5 350,21 грн. - пеня та 897,73 грн. - 3 % річних.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.10.2006 року залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2006 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь позивача - 119 985,67 грн. заборгованості за надані послуги водопостачання, 16 696,86 грн. інфляційних збитків, 12 513,82 грн. пені, 1 904,58 грн. річних, 1 511,01грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти позовних вимог (стягнення пені в сумі 883 грн. 46 коп.) відмовлено. За касаційною скаргою відповідача постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2007 року рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.10.06р. та постанову апеляційного господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.06р. у справі № 17/264 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області і ухвалою від 04.05.2007 року справу прийнято до провадження суддею Хилько Ю.І.

При новому розгляді справи враховані приписи ст. 111-12 ГПК України щодо обов'язковості вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд -,

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі договору про постачання питної води № 38 від 01.04.2006 року (далі - договір № 38 від 01.04.2006 р.), укладеного між обласним комунальним виробничим підприємством "Дніпро-Кіровоград" (позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю "Водне господарство" (відповідачем по справі), предметом якого сторони в результаті вільного волевиявлення визначили умови проведення господарських операцій по постачанню питної води, прийманню поставленої води та проведенню розрахунків за отриману воду як за різновид товару. На виконання умов договору позивачем в квітні місяці 2006 р. надавались відповідачу послуги водопостачання (забезпечення споживача питною водою, яка відповідає ДОСТ 2874-82 "Вода питна" в об'ємі добової та місячної подачі відповідно до плану-графіку споживання питної води), що підтверджується актом про надання води із водогону "Дніпро-Кіровоград" від 30.04.2006 р. (а.с. 17).

Відповідно до пункту 8.2. договору № 38 від 01.04.2006 р., розрахунок за фактично надану воду проводиться споживачем щоденно, при цьому кінцевий розрахунок здійснюється до 5-го числа наступного за звітним місяця, але не пізніше трьох днів з дня отримання рахунку.

Як вбачається із матеріалів справи взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконав, за надані послуги водопостачання розрахувався частково. Згідно розрахунку позивача заборгованість ТОВ "Водне господарство" перед ОКВП "Дніпро-Кіровоград" за квітень 2006 року складає 120 026 грн. 44 коп. та погашена відповідачем лише на підставі судового рішення, яке скасоване.

Господарським судом приймається до уваги, що відповідачем на підтвердження своєчасного виконання прийнятих на себе зобов'язань надано платіжні доручення (а.с. 56-61), в яких в рядку "призначення платежу" зазначено "оплата за воду за березень 2006 р. згідно дог. 47-001/21 від 27.07.2005 р.", між тим вказані платіжні документи не можуть бути належними доказами своєчасності і повноти внесення плати за договором № 38 від 1 квітня 2004 р. з огляду на те, що у відповідача існують зобов'язання за договором про перевід боргу від 03.04.2006 р. за умовами якого останній прийняв на себе зобов'язання по погашенню заборгованості, що виникла із договору № 47-001/21 від 27.07.2005 р. і вказані платежі фактично внесені ним в погашення заборгованості на виконання вимог договору про перевід боргу (а.с. 101). Відповідно із ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. При новому розгляді справи проведено перевірку обставин, пов'язаних з тим, що з листом ТОВ “Водне господарство” № 609/01 від 01.06.06р., як клієнта “Приватбанку”, було змінено призначення платежу по зазначених вище платіжних дорученнях та визначено, що правильним призначенням платежу є оплата отриманої у квітні 2006р. води за договором № 38 від 01.04.06р. (а.с. 92, т.1), тобто за спірний період. Однак, господарський суд не приймає до уваги вказане пояснення відповідача та розцінює його як необґрунтоване, оскільки згідно п. 3.8. Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.04 р. „Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Натомість, вказаною постановою Національного банку України не передбачено, зміну платіжних реквізитів після проведення їх банком.

На підставі викладеного, листом від 13.06.2006 року № 442/21 та від 20.06.2006 року № 462/21 позивач повідомив відповідача, а також Кіровоградську обласну філію АКБ „Укрсоцбанк" та Кіровоградську філію „ Приватбанк" про неможливість проведення заміни призначення платежу по платіжним дорученням № 10, 14, 15, 17 від 04.04.2006 р. та № 34 та 36 від 05.06.2006 р.

Листом від 16.06.2006 року Кіровоградська обласна філія АКБ „Укрсоцбанк" повідомила, що підстав для зміни призначення платежу по вищезазначених платіжних документах немає і вважає призначення платежу згідно первинних документів вірними.

Отже, посилання відповідача на виконання всіх взятих на себе договірних зобов'язань по оплаті за послуги водопостачання у квітні 2006 року є безпідставними та не відповідають дійсності.

Господарський суд вважає визначальним для вирішення спору по суті ту обставину, що відповідачем не спростовано вимоги позивача про погашення заборгованості по наданих послугах з водопостачання саме за квітень 2006 року, а неждані відповідачем платіжні доручення (а.с. 56-61), в яких в рядку „призначення платежу" зазначено „оплата за воду за березень 2006 р. згідно договору № 47-001/21 від 27.07.2005 року" лише підтверджують наявність заборгованості за іншим договором та погашення розміру цієї заборгованості згідно до визначеного платником призначення платежу, тобто 120 тис. грн. було перераховано відповідачем в рахунок виконання укладеного Договору про переведення боргу, оскільки в призначенні платежу вказано, що оплата здійснюється за питну воду, спожиту в березні 2006 року. В зв'язку з цим, кошти перераховані платіжними дорученнями № 10, 14, 15, 17 від 04.04.2006 р. та № 34 та 36 від 05.06.2006 р. зараховані позивачем згідно вказаного призначення платежу.

Наявність зобов'язання по договору про переведення боргу та вчинення дій по його виконанню не спростовано відповідачем.

Крім того, відповідачем проведено перерахування коштів не на передбачений розділом 12 договору банківський рахунок позивача № 5264., а на розрахунковий рахунок № 5268., який значився для перерахування коштів згідно умов договору про надання послуг водопостачання № 47-001/21 від 27.07.2005 року.

Саме договір переведення боргу від 03.04.2006 року, за яким і виникло зобов'язання у Відповідача, містить банківський рахунок Позивача № 5268. і саме на цей рахунок були перераховані кошти на загальну суму 120 тис. грн.

Крім того, господарським судом приймається до уваги, що зупинення провадження у справі було обумовлено тим, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» здійснював стягнення заборгованості з Комунального підприємства «Кіровоградводоканал» по справі № 2/434 за послуги водопостачання за березень 2006 року, тобто за який здійснювалась оплата ТОВ «Водне господарство» по Договору про перевід боргу від 03.04.2006 року. В матеріалах справи по справі № 2/434 та винесених судових рішеннях відсутні будь-які заперечення відповідача з приводу того, що по Договору про перевід боргу від 03.04.2006 року платежі не вносились. Відповідачем було визнано заборгованість в повному обсязі. Заборгованості було визначено в позовній заяві та стягнуто рішеннями суду з урахуванням сплачених 120 тис. гривень.

Згідно вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Докази виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором № 38 від 01.04.2006 р. в повному обсязі в матеріалах справи відсутні, а тому позовні вимоги в сумі 120 026 грн. 44 коп. заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно статті 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Згідно п.п. 5.2. договору № 38 від 01.04.2006р. за порушення строку внесення платежів за надані послуги водопостачання, визначених розділом 8 вказаного договору, до споживача застосовується штрафна санкція у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період нарахування пені, за кожен день прострочення.

На підставі зазначеного відповідачу позивачем нараховано пеню в сумі 5 350 грн.21 коп., які позивачем нараховані правильно враховуючи кінцевий термін виконання зобов'язання згідно договору № 38 від 01.04.2006 р., тобто 05.05.2006р., оскільки до 5-го числа наступного за звітнім місяця відповідач повинен був повністю розрахуватись за воду, поставлену йому у квітні 2006 року. З 5 травня 2006 року мають нараховуватися штрафні санкції і припиняються нарахування через шість місяців.

За таких обставин, за прострочення виконання зобов’язання на підставі статей 549, 550 Цивільного кодексу України, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, пункту 5.2 договору № 38 від 01.04.2006р. із врахуванням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. з подальшими змінами та доповненнями з відповідача на користь позивача стягується пеня в сумі 5 350 грн. 21 коп. за період з 05.05.2006 р. по 05.11.2006 року.

У відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача за прострочку виконання зобов’язання відповідачу нараховано три відсотка річних, що становить від простроченої суми - 897 грн. 73 коп. та інфляційні збитки в сумі 1 800 грн. за травень - липень 2006 року, які теж підлягають стягненню.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Водне господарство", 25006, м. Кіровоград, вул. Озерна балка, 3а, (р/р 1751 в КБ "Приватбанк" м. Кіровоград, МФО 323583, код 33142604) на користь обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград", 25009, м. Кіровоград, вул. 50-років Жовтня, 19-а (п/р 526 у КОФ УСБ, МФО 323293, ) - 120 026 грн. 44 коп. заборгованості за надані послуги водопостачання за квітень 2006 року, 1 800 грн. 38 коп. втрат від інфляції, 897 грн. 73 коп. процентів річних за травень - липень 2006 року включно, 5 350 грн. 21 коп. пені, річних, на загальну суму 128 074 грн. 76 коп., суму сплаченого державного мита в розмірі 1 280 грн. 74 коп. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Ю.І Хилько