ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 10/596/07

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Палій В,М., розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Криворізький залізорудний комбінат” на рішення господарського суду Запорізької області від 30 листопада 2007 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 6 березня 2008 року у справі № 10/596/07 за позовом відкритого акціонерного товариства “Криворізький залізорудний комбінат” до товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Лінкольн” про стягнення 5 155 грн. 74 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року відкрите акціонерне товариство “Криворізький залізорудний комбінат” звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Лінкольн” про стягнення 5 155 грн. 74 грн. штрафу за поставку неякісної продукції.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що акт від 8 травня 2007 року про невідповідність продукції по якості складений з порушенням Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7 (далі Інструкція П-7).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30 листопада 2007 року (суддя Т. Алейникова), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 6 березня 2008 року, в позові відмовлено з мотивів недоведеності.

Відкрите акціонерне товариство “Криворізький залізорудний комбінат” просить судові рішення у даній справі скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 611, 629, 679 Цивільного кодексу України, статті 42 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте товариство з обмеженою відповідальністю “Торгівельний будинок “Лінкольн” право на подання відзиву на касаційну скаргу не використало і представники сторін в судове засідання не з’явилися.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 26 січня 2007 року сторони уклали договір поставки, на умовах якого відповідач (постачальник) зобов’язався поставити, а позивач (покупець) прийняти та оплатити товар (далі-договір).

Пунктом 2.1 договору сторони передбачили, що якість товару повинна відповідати державним стандартам та технічним умовам на даний вид товару та підтверджуватися сертифікатом відповідності якості заводу-виробника.

На виконання умов договору, відповідач 24 квітня 2007 року передав позивачеві фарбу в асортименті на загальну суму 25 778 грн. 70 коп.

Актом від 8 травня 2007 року комісією у складі трьох представників позивача та представника відповідача зафіксовано невідповідність фарби МЛ-12 встановленій якості.

Сторони встановили, що у випадку поставки товару неналежної якості постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20 відсотків від вартості поставленого неякісного товару (пункт 6.3 договору).

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 29 травня 2007 року з вимогою сплатити 5 155 грн. 74 коп., проте претензія залишена відповідачем без відповіді.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

За приписами частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Пунктом 5.1 договору сторони визначили, що приймання товару за якістю проводиться на підставі Інструкції П-7.

У разі виявлення покупцем невідповідності якості товару вимогам стандартів, технічним або погодженим умовам, прихованих недоліків товару, виявлених в процесі експлуатації товару, під час дії гарантійного строку, виклик представника постачальника є обов’язковим (пункт 5.2 договору).

Повідомлення про виробничий брак та виклик представника відповідача для участі у складанні акта про приховані недоліки здійснено позивачем листом від 28 квітня 2007 року № 53/15428.

Відповідно до пункту 23 Інструкції № П-7 представнику, уповноваженому для участі в прийманні продукції за якістю, видається належним чином оформлене та завірене печаткою підприємства разове посвідчення за підписом керівника підприємства або його заступника.

В посвідченні зазначається: дата видачі посвідчення та його номер, прізвище, ім’я, по батькові, місце роботи та посада особи, якій видане посвідчення; найменування підприємства якому виділяється представник; на участь в прийманні якої саме продукції уповноважений представник.

Акт від 8 травня 2007 року, на який, як на доказ поставки неякісного товару, посилається позивач, підписаний не уповноваженою відповідачем особою, яка не мала належним чином оформленого посвідчення на участь у прийманні товару.

Наслідком неявки представника контрагента є складання акта про недоліки товару відповідно до вимог пунктом 20 Інструкції, а саме за участю експерта бюро товарних експертиз або представника відповідної інспекції за якістю (у випадку відсутності таких, приймання продукції повинно здійснюватися за участю компетентного представника іншого підприємства, або представника громадськості).

Позивач вимог Інструкції щодо представництва при складанні акта не дотримав.

Крім того, акт не містить обов’язкових реквізитів, визначених пунктом 29 Інструкції, а саме не зазначено: найменування отримувача продукції та його адреса; найменування та адреса виробника та постачальника; дата та номер телефонограми про виклик представника виробника (відправника), постачальника; номер та дата договору на поставку продукції, рахунка-фактури, транспортної накладної та документа, що посвідчує якість поставленої продукції; умови зберігання товару на складі отримувача до складання акта; кількість, повне найменування оглянутої продукції, детальний опис характеру виявлених недоліків; номери стандартів, технічних умов, зразків, креслень за якими проводилась перевірка якості продукції; висновок про характер виявлених недоліків в продукції та причина їх виникнення, тощо.

До того ж в акті не зазначено, за якими саме показниками якості, визначеними у паспортах виробника, виявлена невідповідність фарби та у який спосіб це було встановлено.

Всупереч вимогам пункту 32 Інструкції акт не затверджений керівником підприємства-отримувача або його заступником на протязі трьох днів після складання.

За таких обставин господарські суди не визнали акт від 8 травня 2007 року належним доказом поставки відповідачем неякісного товару.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Всупереч вказаним статтям, позивач не надав господарським судам належних доказів, які підтверджують вимоги позову і суди дійшли правомірного висновку про відмову в його задоволенні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Запорізької області від 30 листопада 2007 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 6 березня 2008 року у справі № 10/596/07 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Криворізький залізорудний комбінат” без задоволення.

Головуючий, суддя

І. М. Васищак

Суддя

Б. М. Грек

Суддя

В. М. Палій