Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2008 р. Справа № 13/655-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Такмаков Ю.В., судді Барбашова С.В. , Плужник О.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Міхньова О.М. (директор)

1-го відповідача - Депутата А.П. (директор)

2-го відповідача - Недайхліба М.В. (директор) та Ященка В.В. (дов. № б/н від 24.12.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства", м. Шостка, Сумська область (вх. № 905 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 21.02.2008 р. по справі № 13/655-07

за позовом Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Шостка, Сумська область

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газконтроль", м. Суми

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжмонтажпроект", м. Суми

про стягнення 59967,60 грн., -

встановила:

У грудні 2007 року Комунальне підприємство виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (м. Шостка, Сумська область) звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газконтроль»(м. Суми) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжмонтажпроект»(м. Суми) про стягнення суми збитків на загальну суму 59967,60 грн.

В процесі розгляду справи позивач в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України 28.01.2008р. звернувся до господарського суду із уточненням № ю-4 від 23.01.2008р., в якому просив суд стягнути з другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжмонтажпроект»59967,60 грн. реальних збитків, 10000,00 грн. витрат на експертизу, 600,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Сумської області від 21.02.2008р. по справі № 13/655-07 (суддя Лиховид Б.І.) в позові відмовлено. Стягнуто з комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства в доход державного бюджету 99,68 грн. державного мита.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить дане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

1-й відповідач пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надав, його представник у судовому засіданні 06.05.2008р. просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2-й відповідач у своїх запереченнях на апеляційну скаргу вважає, що господарський суд дослідив всі обставини справи, надав вірну оцінку доказам та цілком обґрунтовано застосував норми матеріального та процесуального права, в зв’язку з чим просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Заслухавши уповноважених представників позивача та відповідачів, які підтримали свої позиції у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 15 червня 2006 року між Комунальним підприємством виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства «Водоканал»(позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжмотажпроект»(другим відповідачем) укладено договір підряду на виробництво проектних робіт № 37-06.

01 вересня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газконтроль»(першим відповідачем) та Комунальним підприємством виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства «Водоканал»укладено договір № 75, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Газконтроль»поставлено обладнання і змонтовано зовнішній газопровід та інфрачервоні газові обігрівачі і газопроводи в гаражі та майстерні позивача відповідно до проекту.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов'язання один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Вказана стаття кореспондується з положеннями ст. 509 Цивільного Кодексу України (пункти 1, 2).

Пункт 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з умовами договору підряду № 37-06 від 15.06.2006р. другим відповідачем на підставі даних позивача та у відповідності до технічних умов територіального управління з енергозбереження по Сумській області № 250-ТВ від 14.04.2006р. розроблено проект газопостачання об'єктів позивача - зовнішнього газопроводу та опалення інфрачервоними трубчатими обігрівачами і газопроводу в гаражі та майстерні.

На виконання умов договору підряду № 37-06 від 15.06.2006р. другий відповідач передав, а позивач прийняв проектні роботи, про що свідчить підписаний уповноваженими представниками обох сторін акт прийому-передачі виконаної науково-технічної продукції за № 37-06 від 31.07.2006р. При цьому, із матеріалів справи вбачається, що будь-яких зауважень або заперечень при складанні даного акту з боку позивача не було. Жодних претензій щодо якості виконаних другим відповідачем робіт позивач у встановленому порядку не заявляв.

Уточнюючи свої вимоги позивач в якості підстав щодо відшкодування другим відповідачем 59967,60 грн. збитків послався на експертний висновок № 14-10/1-5 від 17.01.2008р., згідно з яким експертом визначено, що системи опалення гаражу та майстерні очисних споруд КП «ВУВКГ», які виконані згідно з робочим проектом, розробленим ТОВ «Інжмонтажпроектпром», принципово не можуть забезпечувати параметрів повітря в робочій зоні приміщення, необхідних для реалізації виробничого процесу. В обґрунтування цих вимог позивач також вказує на те, що ним сплачені грошові кошти за розроблений другим відповідачем проект, підрядні роботи по монтажу, та вартість обладнання, проте оскільки змонтовані системи з обігріву приміщень очікуваного результату не дали, позивач поніс реальні збитки у вказаній сумі.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами.

В свою чергу відсутність вини у заподіянні шкоди доводиться особою, що вчинила порушення; винна поведінка порушника має місце тоді, якщо він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав його негативні наслідки, бажав їх настання, або коли порушник, передбачаючи настання негативних наслідків, розраховував на їх відвернення, чи не передбачав настання таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Приймаючи оскаржене рішення господарський суд виходив з того, що позивачем не наведено жодних правових підстав для застосування до другого відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків, зокрема наявності умов відповідальності, передбачених законом. В даному випадку, позивачем не доведено ні протиправності, ні збитків, ні причинного зв’язку в діях другого відповідача.

Разом з цим, відповідачем господарському суду доведена відсутність його вини, як проектанта по розробці проекту по газопостачанню КП «ВУВКГ»«Водоканал»по вул. Прорізна, 17, в м. Шостка Сумської області, оскільки по даному об’єкту позивача пусконалагоджувальні роботи інфрачервоних обігрівачів не проводились, і в експлуатацію закінченого будівництва системи газозабезпечення згідно вимог додатків «Щ», «Ю», «ДБНВ. 2. 5. - 20 - 2001»«Газозабезпечення»цей об’єкт не приймався.

Господарським судом також визначено, що саме актом про прийняття в експлуатацію та закінчення будівництва встановлюється працездатність даного об'єкту, в зв’язку з чим визнав неправомірними посилання позивача на звіт про науково-дослідну роботу (реферат) за договором № 758 від 05.11.2007 року та відповідний експертний висновок з дослідження роботи системи опалення інфрачервоними нагрівачами гаражу та майстерні КП «ВУВКГ»«Водоканал»м. Шостка, як на доказ порушення другим відповідачем своїх зобов'язань по договору підряду на виконання проектних робіт № 37-06 від 15.07.2006 року.

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів, наданих сторонами на підтвердження їх позицій, господарський суд визначився, що вимоги позивача щодо стягнення 59967,60 грн. реальних збитків та 10000,00 грн. витрат на експертизу є неправомірними, необґрунтованими, а тому такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Частиною 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки господарського суду відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Проте, твердження позивача - заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства при прийнятті оскарженого рішення не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту суд апеляційної інстанції не вбачає.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що згідно з п. п. 4.1., 4.2. Договору підряду № 37-06 від 15.06.2006 р. другий відповідач, як виконавець, повинен нести відповідальність за неналежне виконання обов’язків по даному Договору та якість продукції, оскільки в зв’язку із допущенням проектантом ряду помилок та недоліків, змонтована згідно розробленого виконавцем проекту система опалення при включенні на повну потужність потрібного позивачеві рівня обігріву не дає.

Однак вказані посилання не приймаються колегією суддів до уваги, так як позивач не довів жодними доказами в чому саме полягають порушення проектантом умов зазначеного Договору підряду при виконанні проектних робіт і які недоліки в даному проекті призвели до того, що змонтована відповідно до нього система опалення, не дає бажаного позивачеві результату з обігріву приміщення.

Так, із Договору підряду на виробництво проектних робіт № 37-06 від 15.06.2006 р. не вбачається які саме параметри та вихідні дані були використані при розробці проекту по газозабезпеченню об’єктів позивача, а останнім не надано як суду першої так і апеляційної інстанції доказів належного виконання ним заходів, передбачених п. 3.2. Проекту, а саме дій по заощадженню топливноенергетичних ресурсів: додаткову ізоляцію стін і покриттів; герметизацію вікон дверей, воріт, додаткове остіклення вікон; влаштування цементної підлоги замість земельної. При цьому, відповідальність другого відповідача за інформацію (вихідні дані), що передані позивачем для розробки відповідного проекту, умовами договору № 37-06 від 15.06.2006 р. не передбачена.

Крім того, позивачем не надано документів в підтвердження технічного стану об’єкту, в якому змонтована за проектом другого відповідача система опалення не обігріває приміщення до потрібної позивачеві температури.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що з вини другого відповідача, а саме допущених останнім помилок та недоліків у проекті, згаданий об’єкт не обігрівається до необхідного позивачеві рівня.

Не можуть братися до уваги і надані позивачем до матеріалів справи в підтвердження порушення другим відповідачем зобов'язань по договору підряду № 37-06 від 15.07.2006 року звіт про науково-дослідну роботу (реферат) за договором № 758 від 05.11.2007 року та експертний висновок з дослідження роботи системи опалення інфрачервоними нагрівачами гаражу та майстерні КП «ВУВКГ»«Водоканал»м. Шостка, оскільки з договору № 758 від 05.11.2007 року та технічного завдання (додаток до договору) не вбачається, яка саме опалювальна система була предметом дослідження і на які саме нормативні документи посилається експерт у своєму звіті у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, уповноважений представник проектанта до участі в експертизі позивачем не залучався, а із висновків експертизи не вбачається неякісність виконаних проектантом робіт.

Слід зазначити, що зазначена в звіті про науково-дослідну роботу (рефераті) Інституту НАН України теплова потужність нагрівачів для гаражу 82 кВт розрахована для традиційної системи опалення і не може бути автоматично перенесена при визначенні теплової потужності інфрачервоних обігрівачів, яка буде значно менше і відповідно до розрахунку фірми-виробника складає 46,3 кВт. Крім того вона не враховує заходів по скороченню теплових втрат приміщення згідно п. 3.2. Проекту «Рекомендації по заощадженню паливно-енергетичних ресурсів». Вказані дані позивачем не спростовані.

Не змінюють висновків господарського суду безпідставні посилання позивача на те, що згідно акту комісії від 07.12.2006 року система опалення потужністю 25 кВт (один прилад) не дає необхідного ефекту обігріву, оскільки в даному акті чітко визначено, що витрачання газу на один прилад (горєлку) становить 1.9 м3/г при необхідних 2.5-3 м3/г (недостатність тиску), як того вимагає технічна документація виробника.

Згідно з висновком експертизи з питань охорони праці та промислової безпеки щодо проектної документації № 59.-01.-08.-0160.06 (В), виданим ДП Сумський експертно-технічний центр 18.08.2006р., жодних порушень вимог нормативно-правових актів з охорони праці в нормативно-технічній документації, розробленій другим відповідачем, не виявлено.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено в чому саме полягає порушення зобов'язання по договору підряду № 37-06 від 15.07.2006 року з боку ТОВ «Інжмонтажпроект»та не підтверджено належними і допустимими доказами факт понесених внаслідок цього позивачем реальних збитків на суму заявлених позовних вимог та додаткових витрат з вини другого відповідача.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В силу положень ч. 1 ст. 225 цього ж Кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: додаткові витрати (вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга позивача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Сумської області від 21.02.2008р. по справі № 13/655-07 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи позивача з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Шостка, Сумська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 21.02.2008р. по справі № 13/655-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Такмаков Ю.В.

Судді Барбашова С.В.

Плужник О.В.