ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 червня 2008 р.

№ 13/397-07

Вищий господарський суду України в складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Кравчука Г.А.

Мачульського Г.М.

Рогач Л.І.

перевіривши матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Козіївське"

на рішення

Господарського суду Сумської області

від

27.11.2007р.

та постанову

Харківського апеляційного господарського суду

від

03.03.2007р.

у справі

№13/397-07

Господарського суду

Сумської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Козіївське"

до

Державного підприємства "Охтирський комбінат хлібопродуктів"

про

виконання зобов'язання в натурі та стягнення 19 355 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Козіївське" не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Так, в своїй касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Козіївське" просить скасувати процесуальний документ, а саме –постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.03.2007р. по справі №13/397-07, однак зазначений процесуальний документ господарським судом апеляційної інстанції у вказаній справі не приймався.

Як вбачається з матеріалів справи №13/397-07, позивач звернувся з позовом до господарського суду Сумської області, в якому просив суд утримати з відповідача на користь позивача в натурі за втрату прийнятої на зберігання зерно-продукції шляхом повернення її поклажедавцю такої саме якості зерно-продукції –пшениці четвертого класу вагою 24 500 кг та сплачення збитку поклажедавця від втрати (нестачі) зерно-продукції у грошовій сумі 19 335 грн. 00 коп.

27.08.2007 року позивач подав до суду уточнення до позовної заяви № 267 від 15.08.2007 року, в якому просить суд утримати з відповідача на користь позивача: в натурі за втрату (нестачу) прийнятої на зберігання зерно продукції шляхом повернення поклажедавцю такої саме якості зерно-продукції –пшениці четвертого класу вагою 24 500 кг та пшениці третього класу всього 1 956 кг, а також сплатити збитки від втрати (нестачі) зерно-продукції у грошовій сумі 14 561 грн. 77 коп.

07.11.2007 року позивач подав до суду уточнення до позовної заяви № 383 від 30.10.2007 року, в якому просить суд визнати порушенням публічного порядку та нікчемним правочином з моменту його вчинення правочин між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коліївське" у формі договору №юр2/205/195 по доробці зерна до ДСТУ та відповідальному зберіганню від 07.08.2006 року; стягнути з відповідача збитки та моральну шкоду завдані виконанням рішення Господарського суду Харківської області від 03.04.2007 року по справі № 35/01-07 за часткове невиконання умов договору юр-2/770з-2006 р. про закладення до державного резерву матеріальних цінностей через відповідача, шляхом зобов'язання повернути в натурі пшеницю третього класу вагою 32 300 кг, сплати суми штрафу в розмірі 12 597 грн. 00 коп., сплати суми державного мита в розмірі 377 грн. 91 коп., сплати суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп.; сплати збитків, завданих порушенням публічного порядку вчинення та нечемністю правочину з моменту його вчинення та за втрату (нестачу) прийнятої зерно продукції, шляхом зобов'язання повернути в натурі пшеницю четвертого класу вагою 24 500 кг і пшениці третього класу вагою 1 956 кг, а також сплати 24 561 грн. 77 коп.

Рішенням господарського суду Сумської області від 27.11.2007 р. по справі № 13/397-07 в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.03.2008р.

рішення господарського суду Сумської області від 27.11.2007 року по справі №13/397-07 змінено. Постановлено рішення в частині відмови в позові по поверненню 24 500 кг пшениці четвертого класу скасувати та позов в цій частині задовольнити; зобов’язати відповідача повернути позивачу 24 500 кг пшениці четвертого класу; стягнути з Державного підприємства "Охтирський комбінат хлібопродуктів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Козіївське" 193, 83 грн. держмита за позовом, 96, 92 грн. держмита за скаргу та 118, 00 грн. судових витрат.

Відповідно до вимог статті 107 Господарського процесуального кодексу України сторона в справі має право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову апеляційного суду, при цьому, згідно з пунктом 2 частини першої статті 111 цього Кодексу касаційна скарга повинна містити дату прийняття рішення або постанови, що оскаржуються.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Козіївське" подана на процесуальний документ, який апеляційним господарським судом у справі №13/397-07 не приймався, а відтак суд касаційної інстанції позбавлений можливості переглянути процесуальний документ, який у справі не приймався, у касаційному порядку, тому відсутні підстави і для прийняття такої касаційної скарги.

За вказаних обставин ця касаційна скарга в частині оскарження судового рішення господарського суду апеляційної інстанції не може бути прийнята до касаційного провадження судом касаційної інстанції.

Крім того, як вбачається з касаційної скарги, особа, що її подала, просить прийняти нове рішення по визнанню порушенням публічного порядку та нікчемним правочином з моменту його вчинення правочин у формі договору №юр2205 по доробці зерна до ДСТУ та відповідальному зберіганню від 07.08.2006р.

Згідно з ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, до скарги додаються докази сплати державного мита.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з останнього аркушу касаційної скарги, одним з додатків до неї (п. 2 Додатків) є платіжне доручення про справляння державного мита, проте фактично доказ сплати державного мита у встановленому законом порядку в матеріалах касаційної скарги відсутній.

В матеріалах касаційної скарги міститься примірник платіжного доручення №190 від 02.04.2008р. про сплату 42, 50 грн. державного мита за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України, однак будь-які відмітки про зарахування сплаченого державного мита до державного бюджету України на зазначеному платіжному дорученні відсутні.

Згідно ст. 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Згідно ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 (далі Декрет) порядок сплати державного мита встановлюється Міністерством фінансів України.

Відповідно до п. 14 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. №15, при перерахуванні державного мита з рахунку платника до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення. У випадках, коли перерахування мита проводиться з рахунку вкладника, що знаходиться в кредитній установі, до документа, оплаченого митом, додається довідка, засвідчена підписом контролера і відтиском печатки кредитної установи.

Відповідно до ст.6 Декрету, державне мито, яке справляється із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів, зараховується до Державного бюджету України.

Враховуючи, що до касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Козіївське" не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення касаційної скарги в частині оскарження рішення місцевого господарського суду без розгляду відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 86, 107, 111, п. 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Козіївське" в частині оскарження постанови Харківського апеляційного господарського суду від 03.03.2007р. у справі №13/397-7 Господарського суду Сумської області до провадження Вищого господарського суду України, та повернути її особі, що її подала.

Повернути касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Козіївське" в частині оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 27.11.2007р. у справі №13/397-7 Господарського суду Сумської області, особі, що її подала, а справу –до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                                       Г.А. Кравчук

Судді                                                              Г.М. Мачульський

Л.І. Рогач