ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.2008                                                                                            Справа № 16/173

за позовом                    товариства з обмеженою відповідальністю „Закарпатбудпостач”, м. Ужгород

до відповідача 1          товариства з обмеженою відповідальністю „КоваТехБуд”, с.Шішловці, Ужгородський район

до відповідача 2          закрите акціонерне товариство „Українська акціонерна страхова компанія „АСКА”, м. Донецьк

про                               стягнення суми 29378,82 грн. та суми 98936,00 грн. збитків

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача –Сковородько І.Ф. –адвокат (дов. від 03.04.08)

від відповідача 1 –Маркусь М.І. (дов. 21.04.08)

від відповідача 2 –не з’явився.

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю „Закарпатбудпостач”, м. Ужгород (далі - позивач) звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „КоваТехБуд” (далі –відповідач 1) та до закритого акціонерного товариства „Українська акціонерна страхова компанія „АСКА”, м. Донецьк (далі –відповідач 2), з урахуванням уточнення позовних вимог від 11.06.08, про стягнення суми 29378,82 грн. вартості відновлюваного ремонту автомобіля та суму 98936,00 грн. збитків у зв’язку з необхідністю оренди автомобіля на час ремонту власного та судові витрати.

Позивач просить позов задоволити, мотивуючи тим, що 18.04.07 водій відповідача ТзОВ „КоваТехБуд” керуючи автомобілем „Татра-8152”, реєстраційний номер АО 81-14 АС, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки „ЗІЛ-4331” реєстраційний номер 562-91 РТ, який належить позивачу. В результаті зіткнення транспортних засобів автомобіль „ЗІЛ-4331” було пошкоджено. Позивач доводить, що фактичні витрати понесені ним на відновлювальний ремонт транспортного засобу складають 34 762,5 грн., з яких вартість відновлювальних робіт - 6000,00 грн., вартість запасних частин 28762,5грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 суму збитків у зв’язку з необхідністю оренди автомобіля на час ремонту власного транспортного засобу в розмірі 98936,00 грн. При цьому у підтвердження використання транспортного засобу позивачем надано рішення господарського суду Закарпатської області у справі №6/75 від 20.05.2008р., яким з позивача присуджено на користь приватного підприємця Акулова Валентина Павловича 98936,00 грн. суми заборгованості по сплаті орендної плати.

Відповідач 1 проти позову заперечив, про що подав письмовий відзив. Стверджує, що відповідальність відповідача 1 як власника наземного транспортного засобу була застрахована, а тому відповідно до положень ст.ст.5, 22, 35, 36 Закону України „Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, який є спеціальним нормативним актом, відшкодування збитків позивачу в межах лімітів повинно покладатися на відповідач 2, оскільки дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 18.04.2007р. є страховим випадком.

Тому відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи розмір дійсного збитку позивача складає 19821,00 грн., який і підлягає відшкодуванню в межах лімітів зі страхової компанії відповідно до ст.ст.22, 29, 30 Закону України „Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”. Відповідач-1 просить суд вийти за межі позовних вимог відповідно до п.2 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), так як це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивача, оскільки позивач просить стягнути всю суму коштів з відповідача-1 тоді як в даному випадку відповідальність повинен нести в межах лімітів відповідач-2.

Відповідач 1 стверджує про недоведеність позивачем факту понесення ним витрат на проведення відновлювального ремонту. Свої доводи обґрунтовував тим, що в рахунку-акті №Р 031 від 26.10.07, складеного між ВАТ „Мукачівська нафтобаза” та позивачем вказано, що виконавцем було проведено заміну рами, натомість в наряді – замовленні №45 виконання таких робіт передбачено не було. Згідно протоколу огляду транспортного засобу судовим експертом від 02.07.07, не було передбачено необхідність заміни рами автомобіля, а тільки її ремонт. Вказаний протокол підписаний керівником позивача, як власника транспортного засобу. Аналогічні відомості викладені і в акті огляду транспортного засобу Д№1724, складеного за участі представників позивача та відповідача-2. Тому, на думку відповідача –1, не доведено, що придбана позивачем рама-шасі згідно накладної №17 від 25.07.2007р. була використана для ремонту саме пошкодженого транспортного засобу.

Вказує, що згідно наряду-замовлення №45 від 25.07.07 ремонтні роботи були виконані з матеріалів замовника, тобто позивача. Позивач частину запасних частин та деталей загальною вартістю 25520,00 грн. отримав 21.11.07 згідно видаткової накладної №2111-1зп. Згідно рахунку - акту №Р 031 роботи по ремонту автомобіля були виконані 26.10.2007р. Тому, вказані запасні частини не могли бути використані при виконанні відновлювальних робіт.

Заперечується відповідачем 1 також і використання для ремонту автомобіля частини деталей та вузлів, зазначених в рахунку-фактурі від 25.08.07, оскільки підтвердженим є тільки факт оплати позивачем вказаного рахунку загальною вартістю 1704,72 грн. Факт отримання їх позивачем та використання для відновлювального ремонту не підтверджені. З самого рахунку видно, що частина деталей зазначених в ньому призначені для транспортних засобів іншої моделі, ніж була пошкоджена в результаті транспортної пригоди 18.04.2007р. Позивач сам вказує, що тільки частина деталей визначених в рахунку була використана для відновлювального ремонту автомобіля „ЗІЛ-4331”, тоді як доказів такого використання не надано.

Вимоги позивача по стягненню збитків у зв’язку з необхідністю оренди автомобіля вважає необґрунтованими відповідно до ст.ст.22, 1167, 1194 Цивільного кодексу України. Позивачем не сплачено орендну плату. Позивач недотримався принципу справедливості, добросовісності та розумності при укладенні договору оренди автомобіля, загальна ціна якого склала 98 936,00 грн., що значно перевищує вартість збитку заподіяного пошкодженням автомобіля „ЗІЛ 4331”. На його думку, позивач повинен був вжити заходів до зменшення збитків, чого зроблено не було. Не доведено, що оренда автомобіля „КАМАЗ 5410” була обумовлена неможливістю здійснення господарської діяльності позивачем та зумовлена пошкодженням транспортного засобу позивача. Заперечує факт використання позивачем автомобіля „КАМАЗ 5410”, а надані позивачем акти приймання-передачі автомобіля не свідчать про його використання. Факт використання спростовується відсутністю тимчасового талону на автомобіль „КАМАЗ 5410” д. н. 07244 Ре та причеп д. н. №05333 РЕ, оформлення якого є обов’язковим у разі передачі транспортного засобу у користуванні іншій, в тому числі юридичній, особі. Відсутні також первинні документи обліку використання транспортного засобу, якими є шляхові листи, згідно п.11.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Відповідач 2 подав до суду письмове пояснення на позовну заяву, де зокрема вказав, що він повністю та належним чином виконав свої зобов’язання відповідно до договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВА/9655526. Згідно експертного висновку №32605/07 такий розмір збитків позивача склав 7072,42 грн. із яких позивачу перераховано 5383,68 грн. Відповідачем 2 проведено відшкодування збитку в повному обсязі за вирахування податку на додану вартість та суми франшизи, а тому згідно норм діючого законодавства не має будь-яких інших зобов’язань.

За клопотанням сторін, розгляд справи здійснено судом в відповідно до ч.4 ст.69 ГПК України.

У судовому засіданні 25.07.08 відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалася перерва.

Рішення проголошено у відповідності до ч.2 ст.85 ГПК України. Повний текст рішення оформлено відповідно до ст. 84 ГПК України та підписано 07.08.08.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та докази подані сторонами, суд встановив:

18.04.07 водій відповідача ТзОВ „КоваТехБУД” Загребельний Артур Іванович, керуючи автомобілем „Татра-8152”, реєстраційний номер АО 81-14 АС, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки „ЗІЛ-4331” реєстраційний номер 562-91 РТ, який належить позивачу, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Винність водія відповідача 1, який не впорався із керуванням і виїхав на смугу зустрічного руху, у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується вироком Ужгородського міськрайонного суду у справі №1-794/07 від 10.09.07р. та ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.11.07.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб позивача, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу судовим експертом від 02.07.07, та актом огляду транспортного засобу „Д” №1724 від 18.04.07 складеного за участі представників позивача та відповідача 2.

Для з’ясування характеру ушкоджень, які отримав автомобіль марки „ЗІЛ –4331” реєстраційний номер 562-91 РТ 1989 року випуску, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та заподіяного позивачу збитку, суд ухвалою від 02.07.08р. призначив судову автомобільно-товарознавчу експертизу проведення якої доручено судовому експерту Миговичу Івану Юрієвичу (свідоцтво №700 від 29.09.05).

Згідно висновку судового експерта №48/2007 від 08.07.2007р., вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля „ЗІЛ-4331” державний номер 56291 РТ в результаті його пошкодження складає 19 821,00 грн. Цивільна відповідальність позивача як власника автомобіля „Татра-8152”, реєстраційний номер АО 81-14 АС була застрахована в ЗАТ „УАСК „АСКА”, що підтверджується полісом №ВА/9655526 від 17.10.06, копія якого наявна в матеріалах справи, визнається сторонами.

15.02.08 відповідачем 2 відповідно до договору страхування ВА/9655526 від 17.10.06 було сплачено на користь позивача 5383,68 грн. відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням за №4039 від 15.02.08 наявним у справі та визнається позивачем. Розмір відшкодування був визначений відповідачем-2 на підставі висновку експерта №326/05/07 від 11.05.07, за яким збиток позивача становив 7072,42 грн., а сума страхового відшкодування 5 383,68 грн. (за вирахуванням суми податку на додану вартість та франшизи) склала перераховану ним суму коштів.

25.07.07 між позивачем та ВАТ „Мукачівська нафтобаза” було укладено Договір про надання послуг на ремонт автотранспортного засобу, за яким останнє взяло на себе зобов’язання надати позивачу послуги по ремонту автотранспортного засобу „ЗІЛ-4331” д.н. 56291РТ та складено наряд –замовлення №45, в якому визначено перелік робіт, які підлягають виконанню вартістю 7500,00 грн. Згідно накладної №17 від 25.07.2007р придбано у фізичної особи-підприємця раму-шасі вартістю 2300,00 грн.(а.с.142). Згідно платіжного доручення № 18 від 27.09.07 позивачем було оплачено рахунок-фактуру №УФ-0002375 від 25.08.07 загальною вартістю 1704,72 грн., виданий Ужгородською філією ТОВ „Авто комплект” на придбання запасних частин (а.с.147).

26.10.07 між тими ж сторонами було складено рахунок-акт №Р 031 за яким позивачем було прийнято у виконавця виконані роботи, згідно переліку, вартістю 6000,00 грн.(а.с.139). Позивач щодо якості виконаних робіт претензій не висловив.

Позивачем 21.11.07 отримано від ТОВ „Світ-Ми” запасні частини та механізми згідно видаткової накладної №2111-1зп загальною вартістю 25520,00 грн. (а.с.143), які були оплачені платіжним дорученням №159 від 11.12.07. (а.с.144).

У матеріалах справи міститься договори оренди автомобіля „КАМАЗ 5410” д.н. 07244 Ре та причеп д.н. №05333 РЕ, укладений між приватним підприємцем Акуловим В.П. та позивачем 24.04.07. Між сторонами вказаного договору було складено вісім актів та помісячні розрахунки з квітня по жовтень 2007 року включно на загальну суму 98936,00 грн. Рішення господарського суду Закарпатської області у справі №6/75 від 20.05.2008р., яким з позивача присуджено на користь приватного підприємця Акулова Валентина Павловича 98936,00 грн. суми заборгованості по сплаті орендної плати.

Суд враховуючи характер спірних правових відносин та матеріально-правове регулювання приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимоги з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються, окрім норм глави 82 Цивільного кодексу України, також Законом України „Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Згідно ст.6 вказаного Закону дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 18.04.07 є страховим випадком.

Згідно ст.29 Закону № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та інші визначені витрати по транспортуванню транспортного засобу. В свою чергу ст.30 того ж Закону передбачено відшкодування шкоди в разі, якщо ремонт транспортного засобу є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Розмір підтвердженого матеріального збитку заподіяного позивачу, відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи по справі від 08.07.07 №48/2007 складає 19 821,00 грн., що дорівнює також ринковій вартості автомобіля ЗИЛ-4331. Водночас вартість відновлювального ремонту автомобіля „ЗІЛ 43312, належного позивачу значно перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується висновком судової авто-товарознавчої експертизи по справі від 08.07.07 №48/2007. Наданий відповідачем 2 висновок про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу №326/05/07, що був складений 11.05.07. Українсько-німецьким підприємством „Дека експерт”, яке не є суб’єктом судово-експертної діяльності судом відхиляється через його невідповідність вимогам ст.ст.41, 42 Господарського процесуального кодексу України та Закону України „Про судову експертизу”, як доказ розміру заподіяного позивачу збитку. Поряд з тим, суд враховує, що згідно вказаного висновку ринкова вартість транспортного засобу належного позивачу, що був пошкоджений, складає 19619,25 грн. Таким чином, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу в обох експертних висновках співпадає.

При цьому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 суми 35484,62 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля належним чином не доведені. Так позивач включає до цієї вартості запчастини вартістю 25520,00 грн., які отримані по видатковій накладній №2111-1зп від 21.11.07 (оплата 11.12.07 платіжним дорученням №159). У той же час ремонт пошкодженого автотранспорту, як свідчать рахунок-акт №Р031 від 26.10.07 був виконаний раніше. Отже, накладна №2111-1зп від 21.11.07 не може бути належним доказом у підтвердження доводів позивача про понесення ним витрат у сумі 25520,00 грн. на ремонт пошкодженого автомобіля ЗИЛ 4331 №562-91 РТ.

Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.1 ст.22 Закону № 1961-IV страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Тому обґрунтованими є доводи відподвіача-1 про те, що в разі настання страхового випадку відповідальність в межах лімітів відповідальності несе страховик. Згідно ч.1 ст.1194 Цивільного кодексу України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.2 договору страхування №ВА/9655526 ліміт відповідальності страховика за майнову шкоду на одного потерпілого складає 25 500,00 грн. Визначені умови кореспондують приписам п.9.2 ст.9 Закону. Відповідно до ст.ст. 999, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст.9, 22 Закону № 1961-IV обов’язок відшкодування майнової шкоди заподіяної позивачу в межах лімітів лежить на відповідачеві –2, а у разі якщо шкода є більшою, то різниця між розміром фактично заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням –сплачується відподвідачем-1.

Згідно п.2 договору страхування №ВА/9655526 сторонами було визначено суму франшизи в розмірі 510 грн. Відповідно до ч.18 ст.9 Закону України „Про страхування” франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, а нормою ст.12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню із відповідача - 2 зменшується на розмір франшизи, тобто на 510 грн. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди в повному обсязі, тому суму франшизи слід стягнути з відповідача-1. Тому розмір збитку, пов’язаний з пошкодженням автомобіля позивача, який підлягає стягненню з відповідача-1 складає 510 грн., з відповідача 2 - 13927,32 грн. (19821,00 грн. –5383,68 грн. сплаченого відповідачем 2 страхового відшкодування –510,00 грн. –сума франшизи). При цьому, суд бере до уваги обставини ДТП та враховує вимоги ст.38 Закону № 1961-IV.

Вимогу позивача про стягнення заподіяних йому збитків в зв’язку з необхідністю оренди вантажного автомобіля „КАМАЗ 5410” слід відхилити. При цьому суд враховує, що договір оренди укладений в простій письмовій формі, а його стороною є фізична особа –підприємець Акулов Валентин Павлович. Такий договір відповідно до положень ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України підлягав укладенню в нотаріальній формі. Сторонами не дотримано вимог щодо нотаріальної форми договору, а тому він є нікчемним в силу припису ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України. Такий договір не тягне виникнення правових наслідків відповідно до ст.ст. 215, 216 Цивільного кодксу України, окрім пов’язаних з його недійсністю. Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі №6/75 від 20.05.08 встановлено тільки факт не проведення розрахунків позивачем за вказаним договором, що не впливає на нікчемність договору оренди. Судом не може бути застосовано норму ст.35 ГПК України з огляду на те, що в даному спорі беруть участь інші сторони, тоді як згідно вказаної норми факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Тому, вимоги позивача в цій частині не ґрунтуються на законодавстві.

Суд констатує, що укладення позивачем договору оренди автомобіля „КАМАЗ 5410”, загальною вартістю 98936,00 грн., що значно перевищує вартість заподіяної йому шкоди, свідчить про порушення з його боку принципу справедливості, добросовісності та розумності, закріплених в ст.3 Цивільного кодексу України та вказує на неналежне вжиття ним заходів щодо зменшення збитків.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, суд, розглянувши заяву відповідача 1 про вихід за межі позовних вимог в порядку п.2 ч.1 ст.83 ГПК України, приходить висновку про підставність такого клопотання, а тому суд виходячи за межі позовних вимог, задовольняє позов частково шляхом стягнення з відповідача 1 суми 510 грн. збитків та з відповідача 2 суму 13927,32 грн. страхового відшкодування заподіяних збитків.

Згідно з ст. 49 ГПК України із сторін підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 32, 33, 34, 43, 49, 69, 77, 82, п.2 ч.1 ст.83, ст. ст. 84, 85, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „КоваТехБуд” (Ужгородський район, с. Шишловці, вул. Ужгородська, 8, код 33925714) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Закарпатбудпостач” (м. Ужгород, вул. Лавріщева, 31, код 31225268) 510 грн. шкоди, 42,12 грн. витрат на оплату проведення судової авто-товарознавчої експертизи та 67,50 грн. витрат на оплату правової допомоги.

Стягнути з закритого акціонерного товариства „Українська акціонерна страхова компанія „АСКА” (м. Київ, вул. Антонова, 5, код 13490997) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатбудпостач” (м. Ужгород, вул. Лавріщева, 31, код 31225268) 13927,32 грн. шкоди, 139,10 грн. витрат на оплату проведення судової авто-товарознавчої експертизи та 162,00 грн. витрат на оплату правової допомоги та 13,27 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Закарпатбудпостач” (м. Ужгород, вул. Лавріщева, 31, код 31225268) стягнути на користь місцевого бюджету м. Ужгород державне мито в розмірі 1036,79 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „КоваТехБуд” (Ужгородський район, с. Шишловці, вул. Ужгородська, 8, код 33925714) на користь місцевого бюджету м. Ужгород державне мито в розмірі 5,30 грн.

Стягнути з закритого акціонерного товариства „Українська акціонерна страхова компанія „АСКА” (м. Київ, вул. Антонова, 5, код 13490997) на користь місцевого бюджету м. Ужгород державне мито в розмірі 139,10 грн.

Видати накази.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов’язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                           О.В.Васьковський