КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2008                                                                                           № 48/387

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

при секретарі:           Дзюбі О.В.

За участю представників:

Від прокуратури - Кравченко Н.М. старший прокурор відділу прокуратури м. Києва (посв. №283від 18.12.07);

Позивача – Плахтієнко Є.І. (довір. №067 від 27.05.08);

Від відповідача - Свинар О.М. (довір. б/н від 09.07.07);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного

підприємства Міністерства оборони України "Київське управління механізації і будівництва"

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.02.2008

у справі № 48/387 (Сулім В.В.)

за позовом                               Першого заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави, органу уповноваженого державою здійснювати функції з приводу спірних правовідносин – Міністерства культури і туризму України, в особі Шевченківського національного заповідника

до                                                   Державного підприємства Міністерства оборони України "Київське управління механізації і будівництва"

про                                                  відшкодування шкоди, завданої державі, внаслідок набуття майна без достатньої правової підстави в розмірі 100400 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва позовні вимоги Першого заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави, органу уповноваженого державою здійснювати функції з приводу спірних правовідносин – Міністерства культури і туризму України, в особі Шевченківського національного заповідника задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державного підприємства Міністерства оборони України „Київське управління механізації і будівництва” на користь держави в особі Шевченківського національного заповідника грошові кошти в сумі 100 400 грн., на користь державного бюджету державне мито в сумі 1004,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення суду першої інстанції грунтується на тому, що контрольно-ревізійним управлінням у Черкаській області проведено перевірку дотримання вимог законодавства у процесі використання коштів державного бюджету України, виділених Міністерством культури і туризму України на заходи щодо зміцнення матеріально-технічної бази меморіального парку у Шевченківському національному заповіднику за періоди з 01.01.2003р. по 01.11.2005р. та складено акт від 30.11.2005р.

Місцевий господарський суд вказує, що проведеним під час перевірки контрольним обміром встановлено, що фактично виконано робіт по реконструкції під’їзної дороги площею 2 078 кв.м. Відхилення між фактичною площею дороги та площею, зазначеною в актах виконаних робіт становить 550 кв.м., що призвело до завищення вартості виконаних робіт на 100 400 грн., а тому на підставі проведеної перевірки контрольно-ревізійною службою, відповідно до Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” та пояснень сторін по справі судом встановлено наявність підстав для стягнення з відповідача шкоди, завданої державі в особі Шевченківського національного заповідника, під час виконання робіт по реконструкції під’їзної дороги, в сумі 100 400 грн. за завищення на 550 кв.м. обсягу фактично виконаних робіт.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Державне підприємство Міністерства оборони України „Київське управління механізації і будівництва” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2008р. по справі № 48/387 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що судом першої інстанції в основу судового рішення покладено єдиний доказ – копію акту КРУ від 30.11.2005р. В матеріалах справи відсутні докази про те, що саме за невиконані роботи по реконструкції під’їзної дороги заповідника площею 550 кв.м. відповідач отримав кошти і що з його вини заподіяна шкода державі.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідач не зобов’язувався виконати роботи по реконструкції дороги в повному обсязі. Він виконував роботи, які були узгоджені з заповідником, а вже заповідник визначав, які саме роботи необхідно виконати.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, колегія суддів встановила наступне.

Проведеним під час перевірки контрольно-ревізійниим управлінням контрольним обміром встановлено, що фактично виконано робіт по реконструкції під’їзної дороги меморіального парку У Шевченківському національному заповіднику площею 2 078 кв.м. Відхилення між фактичною площею дороги та площею, зазначеною в актах виконаних робіт становить 550 кв.м.

27 червня 2007р. до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Першого заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави, органу уповноваженого державою здійснювати функції з приводу спірних правовідносин – Міністерства культури і туризму України, в особі Шевченківського національного заповідника, в якій прокурор просив місцевий господарський суд стягнути на користь позивача 100 400 грн. відшкодування шкоди, завданої державі, внаслідок набуття майна без достатньої правової підстави.

В обгрунтування           своїх позовним вимог прокурор зазначив, що проведеною КРУ перевіркою встановлений фактичний об’єм виконаних робіт по реконструкції під’їзної дороги площею 2 078 кв.м., та відхилення між обсягом фактично виконаних робіт та виконаних робіт вказаних в актах виконаних робіт площею 550 кв.м., що призвело до завищення вартості виконаних робіт на 100 400 грн.

Оспорюваним рішенням місцевого господарського суду позов першого заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави, органу уповноваженого державою здійснювати функції з приводу спірних правовідносин – Міністерства культури і туризму України, в особі Шевченківського національного заповідника, задоволено повністю.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

15.12.2000р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 49 , предметом якого є те, що замовник (позивач) доручає виконавцю (відповідачу) виконати реконструкцію автомобільної дороги до Шевченківського національного заповідника.

Вказаний договір був сторонами пролонгований і укладена додаткова угода б/н від 15.09.2003р. пунктом 1.1 якої визначено, що замовник (позивач) доручає виконавцю ( відповідач) продовжити роботи по реконструкції автомобільної дороги 2 етап.

Відповідно до актів виконаних робіт (форма КБ-2в) вартість робіт по реконструкції під’їзної дороги площею 2 628 м.кв., (разом з вартістю матеріалів, які були придбані за рахунок заповідника та передані підряднику) становила 696,2 тис. грн..

За виконані роботи на підставі актів та довідок про вартість виконаних робіт заповідником перераховано підряднику(відповідачу) 515,8 тис. грн.

30.11.2005р. контрольно-ревізійним управлінням у Черкаській області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у процесі використання коштів державного бюджету, виділених Міністерством культури і туризму України на заходи щодо зміцнення матеріально-технічної бази меморіального парку у Шевченківському заповіднику за період з 01.01.2003р. по 01.11.2005р.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що відповідно до програми заходів щодо зміцнення матеріально-технічної бази закладів культури системи Міністерства культури і туризму України на 2004 рік, які передбачено фінансувати за рахунок коштів Державного бюджету України за КПКВ 1801180, затвердженою наказом Міністерства культури і туризму України від 13.01.2004 №5 Шевченківському заповіднику по КЕКВ 2133 було передбачено кошти на реконструкцію під’їзної дороги та туалету Меморіального парку у Шевченківському національному історико-культурному заповіднику м.Канів.

При проведенні перевірки був складений акт контрольного обміру фактично виконаних робіт по реконструкції під’їзної дороги від 25 листопада 2005р. Посилаючись на цей акт контрольно-ревізійне управління зробило висновок про невідповідність об’ємів фактично виконаних робіт та об’ємів вказаних в актах виконаних робіт за період з серпня 2003р. по липень 2004р. в розмірі 550кв.м. та завищення вартості виконаних робіт на 100400грн.

Однак в акті перевірки КРУ зазначено, що документи: акти прийому-передачі виконаних робіт, довідки про вартість робіт були представлені в формі ксерокопій, оригіналів надано не було.

Посилання в рішенні суду на той факт, що відхилення між фактичною площею дороги та площею, зазначеною в актах виконаних робіт, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на 100 400 грн., а тому положення ст.1212 ЦК України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, не грунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи.

Статтею 1166 частиною 1 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пояснень сторін, матеріалів справи правовими підставами для отримання відповідачем коштів за виконані роботи за липень 2004р. був договір, додаткова угода та підписані обома сторонами акти виконаних робіт за липень 2004р. та довідки про вартість виконаних робіт.

Дані документи своєї юридичної сили не втрачали і в установленому законом порядку недійсними не визнавалися.

З пояснень сторін, прокурора випливає, що посадових осіб заповідника – генерального директора – Туліна В.І. та заступника генерального директора – Анісімову Л.М. було притягнуто до кримінальної відповідальності, але на підставі Закону України „Про амністію” від 31.05.05р. Анісімову Л.М. було звільнено від кримінальної відповідальності. Постанова Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 31.05.2006р. у справі №1-89/2006р. відносно Анісімової Л.М. свідчить про те, що майнову шкоду спричинено діями посадових осіб позивача-Шевченківського національного заповідника, а не діями Державного підприємства Міністерства оборони України „Київське управління механізації і будівництва”.

Відповідально до ст.1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурор та позивач в судовому засіданні не довели наявності в діях відповідача всіх передбачених законом підстав для покладення відповідальності за нанесену державі шкоду на відповідача.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що позивачем не доведена того, що саме відповідач безпідставно отримав грошові кошти, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2008р. по даній справі не відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України „Київське управління механізації і будівництва” задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2008р. у справі № 48/387 скасувати.

В позові відмовити.

3. Матеріали справи № 48/387 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Пашкіна С.А.

Калатай Н.Ф.

02.06.08 (відправлено)