ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.08

Справа №АС12/224-08.

Господарський
суд Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

При
секретарі судового засідання
Бардаковій  О.М.

За
участю представників сторін:

Від
позивача  -      ОСОБА_2., довіреність №  ВКА № 953435 від 29.10.2007 року

Від
відповідача -    Дерев»янко О.В.,
довіреність № 33/9/10-025 від 08.01.2008 року, Костенко І.Ю., довіреність №
1993/9/10 від 22.02.2008 року

Розглянувши
матеріали справи № АС 12/224-08

за
позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1,
м. Конотоп

до
Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції

про  визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень

Предмет
позову:  Позивач просить суд визнати
нечинним податкове
повідомлення-рішення  Конотопської
міжрайонної державної податкової інспекції від 27.03.2008 року № /0
як таке, що суперечить чинному законодавству.

Відповідач
вимоги не визнав, надав суду свої заперечення.

Відповідно
до ст. 150 КАС України в судовому засіданні оголошувалася перерва з 19.05.2008
р. до 02.06.2008 р.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

За результатом  планової виїзної документальної перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків зборів
суб»єкта підприємницької діяльності  -
фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2006 року по 31.12.2007 року,
складений акт  перевірки №
112/17-2/НОМЕР_1/126 від 14.03.2008 року та прийняте відповідачем податкове
повідомлення-рішення від 27.03.2008 року № /0, яким  визначено
податкове зобов»язання з ПДВ в розмірі 16 717, 83 грн. та штрафні
санкції в сумі 10 629,91 грн.

При перевірці відповідач встановив
наступне:  В ході перевірки зазначеного
питання встановлено, що згідно договору купівлі - продажу ВЕА № 607486 від
03.10.2006 р., ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_4, по його довіреності, продав,
та ОСОБА_1, придбала нежитлову будівлю загальною площею 547, 4 кв. м., що
знаходиться і місті Конотоп Сумської області по 4-му провулку вул.
Успенсько-Троїцькій під номером 11. Відповідно до умов договору продавець в
особі представника ОСОБА_3 передав у власність покупцю зазначену будівлю, а
покупець ОСОБА_1 прийняла майно і сплатила за нього ціну відповідно до умов, що
визначені у договорі.

Договір купівлі-продажу було посвідчено
03.10.2006 р. приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу
ОСОБА_5. Відповідно до статті 210 Цивільного кодексу України договір купівлі -
продажу зареєстровано в реєстрі за № 3178.

Продаж вищевказаної нежитлової будівлі було
вчинено за 127 780 грн.,  в тому числі
ПДВ. Зазначену суму коштів ОСОБА_1сплатила ОСОБА_4в жовні 2006 року. Форма
розрахунків - безготівкова. Розрахунки між ОСОБА_1та ОСОБА_4. були проведені
платіжним дорученням № 438 від 03.10.2006 року на суму 127 780 грн.

По факту продажу нежитлової будівлі по
4-му провулку вул. Успенсько -Троїцькій під номером 11, продавцем ОСОБА_4 в
адресу покупця ОСОБА_1була виписана податкова накладна № 1 від 03.10.2006 р. на
загальну суму 127 780 грн., в т.ч. ПДВ 21 296,67 грн., а також накладна № 1 від
03.10.2006 р. на загальну суму 127 780 грн., в т.ч. ПДВ 21 296,67 грн.

Сума податку на додану вартість в розмірі
21 296,67 грн. по. вказаній операції була відображена підприємцем ОСОБА_1в
реєстрі отриманих податкових накладних та включена до складу податкового
кредиту податкової декларації по податку на додану вартість за жовтень 2006
року.

Відповідач вважає, що оскільки
договір був укладений між фізичними особами, то позивач  не мав права на податковий кредит, бо
ОСОБА_1діяла  в межах  договору
як фізична особа і здійснила діяльність не віднесену до підприємницької.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Позивач ОСОБА_1та ОСОБА_4 .
(продавець) на момент укладання договору купівлі-продажу були зареєстровані в
установленому порядку як суб»єкти підприємницької діяльності і як платники ПДВ.
Продаж і придбання  нежитлової будівлі
здійснювалися у межах підприємницької діяльності, про що свідчать акт
прийому-передачі придбаного об»єкта
нерухомості, акт введення його в експлуатацію як основного засобу,
фактичне його використання як товарного складу.

Статтею 51 Цивільного кодексу України
встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб,
якщо інше не встановлено законом, або не
випливає із суті відносин. Відносини, які виникли  між позивачем і продавцем будівлі при укладенні
договору купівлі-продажу, по своїй суті є господарсько-правовими, так як обидві
сторони на момент його укладення були
суб»єктами підприємницької діяльності, нежитлова  будівля придбавалася з метою використання у
підприємницькій діяльності.

За придбане приміщення позивач сплатив
приватному підприємцю ОСОБА_4127 780 грн. відповідно до платіжного доручення №
438 від 03.10.2006 року. Нежиле приміщення було включене до складу  основних засобів суб»єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1., згідно акту № 2 від 03.10.2006 року про введення  в експлуатацію основних засобів.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону «Про податок на додану вартість» податковий кредит  звітного періоду визначається виходячи із
договірної(контрактної) вартості товарів (послуг), але  не вище рівня звичайних цін, у разі якщо  договірна ціна на такі товари відрізняється
більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та
складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за
ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону,
протягом  такого звітного періоду у
зв»язку з придбанням  основних фондів, з
метою подальшого використання у виробництві … у межах господарської діяльності
платника податку.

Відповідно до п.п. 7.7.2 п.7.2 ст. 7
Закону «Про податок на додану вартість», якщо у наступному податковому  періоді сума, розрахована  згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має
від»ємне  значення, то бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого від»ємного значення,  яка дорівнює сумі податку фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг)у попередньому податковому періоді постачальникам
таких товарів.

Позивачем були виконані вимоги
зазначених норм Закону. Крім того, при перевірці позивача з питання
достовірності нарахування бюджетного відшкодування сум ПДВ за листопад 2006
року (первинні документи за жовтень 2006 року), (довідка № 51/17-2/НОМЕР_1 від
20.02.2007 року) не виявлено
взаємовідносин  із суб»єктами
господарювання, які припинили діяльність
на підставі рішення суду, або договори, первинні  та інші документи, яких визнано судом
недійсними, або з суб»єктами господарювання, місцезнаходження яких не встановлено
(п. 2.10 акту).

Тобто факт сплати позивачем продавцю
ПП ОСОБА_4.  127 780 грн., в тому числі
ПДВ 21 296, 67 грн. вартості придбаного приміщення підтверджено  документально і відповідач не заперечив
цього, та  не надав доказів, що ПП  ОСОБА_4. в подальшому вчинив  з операції купівлі-продажу нежитлового
приміщення податкове порушення, відповідно ПДВ в розмірі 21 296, 67 грн.
надійшов до бюджету, а відповідно
порушення з боку позивача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
158 -163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.
Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення Конотопської міжрайонної державної податкової інспекції
від 27.03.2008 року № /0.

3.
Стягнути з державного бюджету України на користь приватного підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) витрати по державному миту в сумі 3 грн. 40 коп.

4. Постанова суду може бути оскаржена в
порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до
якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі.
Апеляційна  скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Сумської області.

5.
Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
постанова суду  першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим  Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ
Л.А. КОСТЕНКО