ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2008 р.

Справа № 3/273-07-8275

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Михайлова М.В.,

суддів Тофана В.М., Журавльова О.О.

(на підставі Розпорядження голови суду від 18.03.2008 року № 49 розгляд апеляційної скарги здійснюється даною судовою колегією)

При секретарі Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін станом на 06.05.2008 р.:

від позивача: Кіташевський Д.А., за довіреністю;

від відповідача 1: Мамедова С.О., за довіреністю;

від відповідача 2: Найда Д.І., за довіреністю;

від 3-ї особи: Тіхонов Р.І., за довіреністю;

за участю представників сторін станом на 03.06.2008 р.:

від позивача: не з'явився, повідомлений належним чином;

від відповідача 1: Кіхтенко О.С., за довіреністю;

від відповідача 2: не з'явився, повідомлений належним чином;

від 3-ї особи: не з'явився, повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської залізниці

на рішення господарського суду Одеської області від 22 січня 2008 року

у справі №3/273-07-8275

за позовом Одеської залізниці, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19

3-тя особа, яка, не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство транспорту та зв'язку України, м. Київ, пр. Перемоги, 14

до 1. Одеської міської ради, м. Одеса, пл. Думська, 1;

2. Комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості", м. Одеса, вул. Троїцька, 25

про визнання права власності та зобов'язання зареєструвати право власності,-

ВСТАНОВИВ:

Одеська залізниця звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить суд визнати за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України право державної власності на комплекс будівель та споруд локомотивного депо Одеса-Застава-1, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Овідіопольська дуга, 6 у наступному складі:

-          цеху малого періодичного ремонту (ТО-3 та ТР-1) загальною площею 5867,8 кв.м,

-          цеху БПР (цех ТР-2, ТР-3) загальною площею 2001,3 кв.м,

-          другої черги цехів ТО-3, ТР-1, ТР-2, загальною площею 4206,5 кв.м,

-          службово-побутового корпусу загальною площею 2211,8 кв.м,

-          котельної загальною площею 667 кв.м,

-           гаражних боксів загальною площею 533,3 кв.м,

-          складу (метало сховища) загальною площею 208,8 кв.м,

-          флотаційної споруди загальною площею 73,9 кв.м,

-          каналізаційної насосної станції загальною площею 15,6 кв.м,

-          насосної станції другого типу загальною площею 19,5 кв.м,

-          погребу лакофарбових матеріалів загальною площею 10,6 кв.м,

-          насосної станції 3-го типу загальною площею 3,8 кв.м,

-          автоматизованої компресорної загальною площею 104 кв.м,

-          насосної пожежегасіння загальною площею 136,2 кв.м,

-          залізобетонної огорожі з двома прохідними загальною площею 17,3 кв.м,

-          будівлі обмивки МВРС загальною площею 29,1 кв.м,

та зобов’язати комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" зареєструвати право державної власності на будинок відпочинку локомотивних бригад за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України.

17.12.2007р. позивачем заявлено клопотання, в якому Одеська залізниця, у зв’язку з пред’явленням позовної вимоги до комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" щодо реєстрації за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права державної власності на об’єкт нерухомості, просить суд залучити до участі у справі в якості відповідача комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості".

17.12.2007р. позивач уточнив позовні вимоги до відповідачів - Одеської міської ради та комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості", в яких просить суд визнати за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України право державної власності на комплекс будівель та споруд локомотивного депо Одеса-Застава-1, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Овідіопольська дуга, 6 у наступному складі:

-           цеху малого періодичного ремонту (ТО-3 та ТР-1) загальною площею 5867,8 кв.м,

-          цеху БПР (цех ТР-2, ТР-3) загальною площею 2001,3 кв.м,

-           другої черги цехів ТО-3, ТР-1, ТР-2, загальною площею 4206,5 кв.м,

-          службово-побутового корпусу загальною площею 2211,8 кв.м,

-          котельної загальною площею 667 кв.м,

-          гаражних боксів загальною площею 533,3 кв.м,

-          складу (метало сховища) загальною площею 208,8 кв.м,

-          флотаційної споруди загальною площею 73,9 кв.м,

-          каналізаційної насосної станції загальною площею 15,6 кв.м,

-          насосної станції другого типу загальною площею 19,5 кв.м,

-          погребу лакофарбових матеріалів загальною площею 10,6 кв.м,

-          насосної станції 3-го типу загальною площею 3,8 кв.м,

-          автоматизованої компресорної загальною площею 104 кв.м,

-          насосної пожежегасіння загальною площею 136,2 кв.м,

-          залізобетонної огорожі з двома прохідними загальною площею 17,3 кв.м,

-          будівлі обмивки МВРС загальною площею 29,1 кв.м,

та зобов’язати комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" зареєструвати право державної власності на будинок відпочинку локомотивних бригад за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.01.2007р. змінено процесуальний статус комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, на іншого відповідача.

Відповідач 1 Одеська міська рада проти позовних вимог щодо визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права державної власності на будинок відпочинку локомотивних бригад заперечував, письмового відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідач 2 комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" проти позовних вимог щодо зобов’язання комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" зареєструвати право державної власності на будинок відпочинку локомотивних бригад за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України заперечував, однак письмового відзиву на уточнену позовну заяву не надав.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22 січня 2008 року по справі № №3/273-07-8275 (суддя Д'яченко Т.Г.) у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій простить рішення господарського суду Одеської області від 22 січня 2008 року по справі № №3/273-07-8275 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Одеської залізниці –визнати за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України право державної власності на комплекс будівель та споруд локомотивного депо Одеса –Застава 1, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дуга, 6, а саме:

-           цех малого періодичного ремонту (ТО-3 та ТР-1) загальною площею 5867,8 кв.м,

-          цех БПР (цех ТР-2, ТР-3) загальною площею 2001,3 кв.м,

-           друга черга цехів ТО-3, ТР-1, ТР-2, загальною площею 4206,5 кв.м,

-          службово-побутовий корпус загальною площею 2211,8 кв.м,

-          котельна загальною площею 667 кв.м,

-          гаражні бокси загальною площею 533,3 кв.м,

-          склад (металосховища) загальною площею 208,8 кв.м,

-          флотаційна споруда загальною площею 73,9 кв.м,

-          каналізаційна насосна станція загальною площею 15,6 кв.м,

-          насосна станція другого типу загальною площею 19,5 кв.м,

-          погріб лакофарбових матеріалів загальною площею 10,6 кв.м,

-          насосна станція 3-го типу загальною площею 3,8 кв.м,

-          автоматизована компресорна загальною площею 104 кв.м,

-          насосна пожежегасіння загальною площею 136,2 кв.м,

-          залізобетонна огорожа з двома прохідними загальною площею 17,3 кв.м,

-          будівля обмивки МВРС загальною площею 29,1 кв.м,

та зобов’язати комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" зареєструвати право державної власності на даний комплекс будівель та споруд локомотивного депо Одеса –Застава 1 за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що суд не повністю з’ясував обставини, що мають значення для справи, та порушив норми матеріального та процесуального права. Судом зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 06.05.2008 року сторони заявили клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги на підставі ст. 69 ГПК України, яке судовою колегією було задоволено.

У судовому засіданні відповідно до ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 03.06.2008 року.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та обставини, на які посилається скаржник, а також перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, зазначений у позовній заяві об’єкт нерухомості, перебуває на балансі відокремленого структурного підрозділу без статусу юридичної особи, локомотивного депо Одеса-Застава 1.

Згідно Положення про відокремлений структурний підрозділ Локомотивне депо Одеса –Застава та Додатку №2 статуту Одеської залізниці, локомотивне депо Одеса-Застава 1 входить до структурних підрозділів, які входять до складу Одеської залізниці.

Згідно рішення Одеської міської ради народних депутатів від 28.04.2000р. за №1234-ХХІІІ Одеській залізниці надано у постійне користування земельну ділянку площею 377,06 га для виробничої діяльності, видано відповідний державний акт. Зазначений у позові об’єкт нерухомості розташований на землях, відведених позивачу у постійне користування.

Згідно положень п.1.1 статуту позивача, Одеська залізниця це створене згідно з статтями 1,4 Закону України "Про залізничний транспорт" статутне територіально-галузеве об’єднання, засноване на державній власності і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України, що входить до сфери управління Міністерства транспорту України. Пунктом 4.2. Статуту Одеської залізниці встановлено, що майно залізниці є державною власністю і закріплюється за нею на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчинюючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту .

Позовні вимоги Одеської залізниці обумовлені захистом інтересів держави шляхом визнання за нею в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права державної власності на об’єкт нерухомості та направлені на зобов’язання комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" зареєструвати право державної власності на цей об’єкт нерухомості за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України.

Чинною Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991р. №311 Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю визначено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини управління державної власності є Закон України "Про управління об'єктами державної власності".

Статтею 1 Закону України "Про управління об’єктами державної власності" встановлено, що управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно ст. 2 цього Закону законодавство про управління об'єктами державної власності складається з цього Закону, Господарського кодексу України, Закону України "Про захист економічної конкуренції", інших законів України, якими можуть бути встановлені особливості управління окремими об'єктами державної власності або їх видами, та інших нормативно-правових актів з питань управління об'єктами державної власності.

Статтею 4 названого Закону визначені суб’єкти управління об’єктами державної власності, до яких належать і міністерства та інші органи виконавчої влади (далі –уповноважені органи управління), а ст. 6 зазначеного Закону встановлені повноваження уповноважених органів управління.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Як вже було зазначено, відповідно пункту 1.1 Статут Одеської залізниці, наданого останньою до позову, Одеська залізниця –це територіально-галузеве об’єднання, а не державне підприємство як вказано у позовній заяві, оскільки згідно цього Статуту до складу Одеської залізниці входять державні підприємства, установи та організації –юридичні особи, які відповідно до ч. 5 ст. 62 Господарського кодексу (ГК) України не можуть входити до складу підприємства.

Тому Одеська залізниця, пред’являючи позов, невірно вказала позивачем Державне підприємство "Одеська залізниця", якого не існує згідно Статуту Одеської залізниці.

Крім того, позов пред’явлений про визнання права державної власності на будівлю за державою в особі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору –Міністерство транспорту та зв’язку України –уповноваженим органом управління державним майном. Цей орган управління майном є самостійним суб’єктом господарювання –юридичною особою, яка діє на підставі затвердженого в установленому порядку Положенні про неї, здійснює господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність прав та обов’язків), має відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов’язаннями.

Згідно ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі –позивачами і відповідачами –можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Права третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору визначені у ст. 27 ГПК України, які відрізняються від прав позивачів, вказаних у ст.ст. 1 і 24 названого Кодексу.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено, що юридична особа може пред’явити позов не у власних інтересах, а в інтересах іншої юридичної особи.

Положеннями п. і ч.1 ст.7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", функцію забезпечення захисту майнових прав держави на території України відповідно до законодавства, а за її межами –відповідно до чинних міжнародних договорів у межах своїх повноважень покладено на Фонд державного майна України.

Жодний орган з перелічених у ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" повноваженнями забезпечення захисту майнових прав держави крім Фонду державного майна України Законом не наділений.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що з вимогами про захист права державної власності може звертатись уповноважений орган державної влади, яким у даному випадку є Фонд державного майна України.

Згідно положень ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Визначене у позовній заяві нерухоме майно надає державі як окремі права так і покладає на неї обов’язки. За відсутності чітко визначеної позиції органів державної влади, Фонду державного майна України, судова колегія вбачає безпідставним та некомпетентним звернення Одеської залізниці щодо визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права державної власності на об’єкт нерухомості.

Згідно положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є: державний акт про право власності на земельну ділянку; нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; договір про приватизацію майна державних підприємств; договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку; нотаріально посвідчений договір про поділ, перерозподіл, об'єднання нерухомого майна; свідоцтво про право на спадщину; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду; рішення суду про право власності на об'єкт незавершенного будівництва; акти прийому нерухомого майна до експлуатації; договори про іпотеку, оренду строком більше одного року, інші визначені законом документи щодо речових прав на нерухоме майно; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили; інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно п.4 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація прав на нерухоме майно, що є у державній власності, здійснюється за заявою органу, уповноваженого в установленому порядку управляти нерухомим майном, що є у державній власності.

Враховуючи, що вимога позивача про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права державної власності на об’єкт нерухомості судом першої інстанції не задоволена, інших документів набутого права власності ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції надано не було, отже, не має правових підстав для задоволення вимоги позивача про реалізацію такого права - зобов’язання комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості" зареєструвати право державної власності на наведений у позові об’єкт нерухомості за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку наданим доказам, справа розглянута у відповідності до діючих норм матеріального та процесуального права і тому підстав для скасування рішення не має.

Всі інші зауваження, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів не приймає до уваги з підстав викладених вище.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.99, 101, 103,105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської залізниці, м.Одеса, на рішення господарського суду Одеської області від 22 січня 2008 року у справі №3/273-07-8275 залишити без задоволення, рішення господарського суду –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                               М.В. Михайлов

Суддя:                                                                       В.М. Тофан

Суддя:                                                                        О.О. Журавльов