ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.03.08р.

Справа
№ 25/125-08

За
позовом  Вищетарасівської сільської ради Томаківського
району Дніпропетровської області, с. Вищетарасівка Томаківського району
Дніпропетровської області

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, с. Вищетарасівка Томаківського району
Дніпропетровської області

про стягнення 4328,77 грн.

Суддя  Чередко А.Є.

Представники:

від позивача: Жулид В.П. - дов. №9 від
17.12.07р.

від
відповідача:ОСОБА_1. - паспортНОМЕР_1 від 20.06.96р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач  звернувся з позовом до відповідача та просить
господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по
договору оренди земельної ділянки від 24.07.2002р. у сумі  4328,77 грн.

Позовні
вимоги обгрунтовані посиланням на невиконання відповідачем своїх зобов'язань по
договору оренди земельної ділянки від 24.07.2002р. та на Закон України “Про
оренду землі”.

Відповідач
не надав відзив на позов, а у судовому засіданні заперечував проти задоволення
позовних вимог з підстав нарахування позивачем орендної плати, яка не була
передбачена договором оренди земельної ділянки від 24.07.2002р.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,
-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2002р.  між Вищетарасівською сільською радою
Томаківського району Дніпропетровської області (орендодавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1  (орендар) був укладений
договір оренди земельної ділянки.

Відповідно
до п. 1.1. договору орендодавець відповідно до рішення Вищетарасівської
сільської ради від 25.12.2001р. надає, а орендар набуває право на оренду
земельної ділянки, яка знаходиться на території Вищетарасівської сільської ради
в с. Вищетарасівка, по вул. Фрунзе, загальною площєю 11000кв.м. для
обслуговування і встановлення літнього кафе 1133кв.м. і організації зони
відпочинку під культурно-парковий комплекс 9867кв.м.

Згідно
з п. 2.2. договору, договір уклажається терміном на 50 років, починаючи з
25.12.2001р.

За п.
2.3. договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді у розмірі
40623,00грн. із розрахунку 0,63грн. за квадратний метр за площу 1133кв.м. і
0,01грн. за один квадратний метр за площу 9867кв.м. Строк плати не пізніше 15
червня щорічно.

Отже,
розмір орендної плати за земельну ділянку плорщєю 9867кв.м. за рік становить
98,67грн.

Позивач
зазначає, що під час укладення договору оренди, грошова оцінка земельної
ділянки, орендованої ППОСОБА_1. станом на 01.01.2001р. становила 7,10 грн. за
1кв.м. з урахуванням індексації вартості земельної ділянки станом на 01.01.2005
року вартість 1кв.м.  визначено в сумі
7,50грн., отже розмір орендної плати становить 0,38грн. Сплачено ППОСОБА_1.
орендної плати 98,67 грн. Тому, за період з 25.03.2005 року по 01.06.2006 року
розмір недоотриманих коштів бюджетом становить 4328,77 грн.

Внаслідок
зміни грошової оцінки земельної ділянки, орендованої відповідачем позивач
звертався до останнього з вимогами від 02.08.2006р., 06.09.2006р., 12.11.2007р.
про внесення змін до договору оренди та сплату заборгованості у сумі
4328,77грн., однак сторонами змін до договору оренди земельної діялянки щодо
розміру орендної плати внесено не було, нарахована позивачем сума у розмірі
4328,77грн. відповідачем не сплачена.

Згідно
з ст. 21 Закону України „Про оренду землі”, в редакції від 25.03.2005р.,
орендна плата за землю -  це  платіж,
який  орендар  вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Розмір,
форма і  строки  внесення
орендної  плати  за
землю встановлюються  за  згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної  плати
за  земельні  ділянки
державної  та комунальної  власності,
які  встановлюються  відповідно до Закону України  "Про плату за землю").

Обчислення
розміру орендної плати  за  землю
здійснюється  з урахуванням
індексів інфляції,  якщо інше не
передбачено договором оренди.

Позивач
обгрунтовує позовні вимоги тим, що внаслідок індексації вартості земельної
ділянки, орендованої відповідачем станом на 01.01.2005 року вартість 1кв.м.
змінилася з  7,10 грн. до  7,50грн., тому розмір орендної плати
збільшився до 0,38грн.

Однак,
ч. 3 ст. 21 Закону України „Про оренду землі”, на яку посилається позивач в
обгрунтування позовних вимог, встановлено що
з урахуванням індексів інфляції здійснюється обчислення розміру орендної
плати, тобто на суму орендної плати щомісячно нараховується індекс інфляції, а
не індексація грошової оцінки земельної ділянки.

Позивачем
не надано розрахунку, який би обгрунтовував збільшення розміру орендної плати
саме застосуванням індексу інфляції. З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що збільшення розміру орендної плати відбулося внаслідок збільшення
грошової оцінки переданої в оренду земельної ділянки. Однак позивачем не надано
доказів встановлення грошової оцінки спірної земельної ділянки станом на
01.01.2005 року у розмірі  7,10 грн. за
1кв.м. та зміни грошової оцінки станом на 25.03.2005р. до  7,50грн. за 1 кв.м.

Згідно
з ч. 4 ст. ст. 21 Закону України „Про оренду землі”, річна орендна  плата за земельні ділянки, які перебувають у
державній  або  комунальній власності,  надходить
до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до
закону і не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського
призначення  -  розміру земельного податку,  що встановлюється Законом України
"Про  плату за землю"; для
інших  категорій  земель - трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється Законом України "Про  плату
за  землю".

Відповідно
до ч. 1 ст. 7 Закону України „Про плату за землю”,  ставки земельного податку з земель, грошову
оцінку яких встановлено,  встановлюються
у розмірі одного відсотка від їх грошової
оцінки,  за  винятком
земельних  ділянок,  зазначених у частинах п'ятій - десятій цієї
статті та частині другій  статті  6 цього Закону.

Законами
N  2285-IV  від
23.12.2004,  N  2505-IV від 25.03.2005 встановлено, що в 2005
році по сільськогосподарських угіддях та землях населених пунктів, грошову
оцінку яких проведено і уточнено станом
на  1  січня
2005  року, застосовуються ставки
земельного податку,  встановлені  частиною
першою  статті 7 Закону.

Законом
N 3235-IV від 20.12.2005 встановлено, що у 2006 році по сільськогосподарських
угіддях та землях  населених пунктів
грошову оцінку яких проведено і уточнено станом
на  1  січня
2006  року, застосовуються ставки
земельного податку,  встановлені  частиною
першою статті 7 згідно із Законом.

Відповідно
до ст. 525 ЦК України, одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння зміна  його  умов
не  допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом.

В
силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно дом умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Договором
оренди земельної ділянки від 24.07.2002р. не встановлено грошової оцінки
земельної ділянки та визначено фіксований розмір орендної плати. Договором,
також не передбачено односторонньої зміни його умов, в тому числі і щодо
розміру орендної плати, або обчислення розміру орендної плати  за
землю  з урахуванням індексів
інфляції  Не встановлено односторонньої
зміни умов договорів оренди земельних ділянок і Законами України „Про плату за
землю” та „Про оренду землі” внаслідок внесення змін до них.

Як вже
зазначалося, сторонами не було внесено змін до договору оренди земельної
ділянки від 24.07.2002р., тому враховуючи вищевикладене, а також приписи ст.ст. 11, 14, 509, 525, 526
ЦК України, ст. 21 Закону України „Про оренду землі”, суд вважає позовні вимоги
позивача безпідставними, з огляду на відсутність у відповідача, передбаченого
договором зобов'язання по сплаті орендної плати за стягуваний період часу у
сумі 4328,77грн. та відповідно відсутність у позивача законних підстав для
нарахування та стягнення орендної плати за період з 25.03.2005 року по
01.06.2006 року у стягуваній сумі.

При
цьому, суд враховує, що зміна ставки земельного податку пов'язана зі змінами у
законодавстві є підставою для внесення відповідних змін до договору оренди
земельної ділянки, а не для збільшення орендної плати у односторонньому
порядку. Позивач же не скористався своїм правом на звернення до суду з позовом
щодо внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 24.07.2002р.

Враховуючи
усе вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити. Судові витрати за розгляд справи слід віднести на позивача.

Керуючись
ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

А.Є. Чередко

Рішення
підписано