ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 вересня 2008 р.

№ 38/590-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді

суддів

Кривди Д.С.,

Уліцького А.М.,

Шаргала В.І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги

Дніпропетровської міської ради

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 року

у справі

№38/590-07 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “РУШ”

до

Дніпропетровської міської ради

про

визнання права спільної власності,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Дніпропетровської міської ради не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06 березня 2008 року подана відповідачем 14 липня 2008 року (згідно штампу апеляційного господарського суду на першому аркуші скарги), тобто із пропуском процесуального строку і з одночасним клопотанням про його відновлення. В обґрунтування клопотання скаржник посилається на те, що представник відповідача в квітні 2008 року знаходився у черговій відпустці і не мав можливості вчасно підготувати та подати касаційну скаргу.

Колегія зазначає, що відповідно до вимог статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду законної сили. Приписами статті 53 цього ж кодексу передбачено, що господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску строку поважною. При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов’язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

В даному випадку колегія не може погодитися з тим, що наведена заявником причина пропуску строку (знаходження у відпустці представника відповідача) є поважною, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації; довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов’язано не з конкретною фізичною особою, а з наявністю акту органу управління юридичної особи, якими їй наділяються повноваження вчиняти певні юридичні дії.

Відтак, знаходження представника у відпустці не є перешкодою для своєчасного оскарження судового рішення. При цьому колегія враховує тривалість пропуску строку на оскарження (скаржник реалізував право на оскарження через 4 місяці після прийняття постанови), тоді як у відпустці представник відповідача знаходився менше 1 місяця (з 09.04.2008р. по 25.04.2008р.).

Таким чином, зі змісту заявленого клопотання не вбачається дійсно поважних, об’єктивних причин пропуску скаржником встановленого процесуального строку, у зв’язку з чим, у колегії суддів відсутні підстави для його відновлення.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати державного мита.

Згідно ч.1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується в доход державного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

У відповідності до п.2 ст.3 зазначеного Декрету державне мито із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Із позовних заяв майнового характеру державне мито справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із позовних заяв немайнового характеру –5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом даного спору є вимога про визнання права спільної власності на нежиле приміщення (майновий спір).

Додане до касаційної скарги платіжне доручення №833 від 12.06.2008 про перерахування 42,50грн. не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому законодавством розмірі, оскільки сплачено державне мито в меншому розмірі, ніж встановлено.

У зв’язку з цим вказане платіжне доручення не може вважатися належним доказом, що підтверджує сплату державного мита у встановленому розмірі.

Відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись статтями 86, пунктами 4, 5 частини 1 статті 111-3, статтями 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Дніпропетровської міської ради про відновлення строку на оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 року у справі №38/590-07 відмовити.

Касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 року у справі №38/590-07 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий Д.Кривда

Судді                                                                                  А.Уліцький

В.Шаргало