ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"03" червня 2008 р. Справа № А4/562-07

Колегія суддів господарського суду Київської області у складі головуючого судді Попікової О.В., суддів Євграфової Є.П., Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом

Приватної агрофірми „Колос”

до

Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області, м.Київ

про

про визнання недійсним рішення від 19.06.2007р. № 11

секретар судового засідання: Холоденко Н.О.

за участю представників:

від позивача

не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно

від відповідача

Денисова О.В. дов. від 7.02.2008р. № 1-279

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 3.06.2008р. о 10 год. 40 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 6.06.2008р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Приватна агрофірма „Колос” (далі –Позивач) звернулась в Господарський суд Київської області з позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області (далі - Відповідач), в якому просить визнати недійсним рішення Відповідача від 19.06.2007р. № 11 про застосування фінансових санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким позивачеві за порушення вимог п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2006р. № 171 нараховано 2054926,36 грн. фінансових санкцій.

Позов обґрунтований тим, що відповідач при винесенні оспорюваного рішення не врахував наступні обставини: ПА „Колос” реалізовувала цукор урожаю 2006р. по цінах, які склались на ринку України, а саме: 2,52 грн. за 1 кг.; зважаючи на рівень цін по Україні, позивач вимушений був продавати цукор по такій цін. При цьому, позивач посилаючись на положення Закону України „Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру” наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не виконав свої зобов’язання перед виробниками цукру, а саме: не визначив обсяг вирощуваних цукрових буряків для виробництва, не визначив порядку та умов розподілу обсягів виробництва цукру, не провів попереднього фінансування витрат виробників цукрових буряків. За наведених обставин, на думку позивача, в його діях відсутня вина, і як наслідок відсутні підстави для нарахування йому фінансових санкцій згідно оспорюваного рішення.

Відповідач позов не визнав і у запереченнях на позовну заяву та наданих поясненнях правомірність оскарженого рішення обґрунтовує виявленими в ході перевірки порушеннями вимог пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2006р. № 171„Про заходи щодо державного регулювання виробництва і реалізації цукру та цукрових буряків” та частиною 3 пункту 3 статті 9 Закону України „Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру” з огляду на те, що нараховані ПА „Колос” санкції згідно рішення від 19.06.2007р. № 11 є обґрунтованими та правомірними. Зокрема, Відповідач зазначає, що інспекцією за результатами перевірки було встановлено факт реалізації цукру за період з 25.10.2006р. по 26.04.2007р. 489024 кг. цукру урожаю цукрових буряків 2006р. за ціною від 2,09 до 2,80 грн.кг., що є нижчою ніж встановленої мінімальної ціни - 2,85 грн.

Під час проведення підготовчого провадження судом були витребувані від осіб, які беруть участь у справі документи та інші матеріали, на яких ґрунтуються їх доводи і заперечення та прийнято рішення про обов’язковість особистої участі у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Працівниками відповідача –Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області на підставі посвідчення № 317 від 16.05.2007р., виданого головному державному інспектору Терентьєвій Т.В., проведена перевірка додержання порядку формування, встановлення та застосування цін на цукор урожаю 2006р. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2006р. № 171 Приватною агрофірмою „Колос”, за наслідками якої складено акт від 31.05.2007р. № 304. Як вбачається з згаданого акта, внаслідок проведеної перевірки було встановлено, що позивачем –Приватною агрофірмою „Колос” за період з 25.10.2006р. по 26.04.2007р. реалізовано 489024 кг. цукру урожаю цукрових буряків 2006р. за цінами від 2,09 до 2,80 грн.кг. на загальну суму 1027463,18 грн., тоді як встановлена мінімальна ціна на цукор становить 2,85 грн.кг., що є порушенням вимог п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2006р. № 171„Про заходи щодо державного регулювання виробництва і реалізації цукру та цукрових буряків”, прийнятої відповідно до Закону України „Про державне регулювання виробництва та реалізації цукру”.

Згідно вимог статті 9 Закону України „Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру” за порушення норм цього Закону юридичні та фізичні особи притягаються до відповідальності згідно з законодавством України. У разі поставок цукру на внутрішній ринок понад встановлену квоту або реалізації його за цінами, що нижчі від визначеної мінімальної ціни, з суб'єкта підприємницької діяльності стягується штраф у розмірі подвійної вартості цукру, реалізація якого здійснена з порушенням встановленого порядку.

На підставі матеріалів перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами в Київській області згідно Закону України „Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру” прийняте рішення від 19.06.2007р. № 11, яким Приватній агрофірмі „Колос” нараховано до сплати 2054926,36 грн. фінансових санкцій.

З’ясувавши обставини справи, дослідивши подані сторонами докази, вивчивши наявні в справі матеріали, Господарський суд Київської області вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Згідно приписів ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України „Про ціни і ціноутворення” державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів. Контроль за додержанням державної дисципліни цін згідно вимог статті 13 цього Закону здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення»Кабінет Міністрів України:

забезпечує здійснення в республіці державної політики цін;

визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім сфери телекомунікацій;

визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Відповідно до вимог стаття 6 Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" мінімальна ціна на цукрові буряки, які поставляються для виробництва цукру квоти "А" та квоти "В", і мінімальна ціна на цукор квоти "А" визначаються щорічно Кабінетом Міністрів України за пропозиціями Міністерства агропромислового комплексу України з урахуванням базисної цукристості. Мінімальна ціна на цукрові буряки, які поставляються для виробництва цукру квоти "А" та квоти "В", і мінімальна ціна на цукор квоти "А" встановлюються щорічно до 1 січня поточного року із застосуванням щомісячних індексів інфляції. Мінімальні ціни на цукор і цукрові буряки встановлюються на рівні, що забезпечує прибутковість виробництва відповідних видів продукції.

На виконання Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 20.02.2006р. № 171 „Про заходи щодо державного регулювання виробництва і реалізації цукру та цукрових буряків”, якою були затверджені мінімальні ціни на цукрові буряки, які поставлятимуться починаючи з 1 вересня 2006р. до 1 вересня 2007р. для виробництва цукру в межах квот „А” і „В” та на цукор квоти „А”. Мінімальна ціна на цукор квоти „А” становила –2,85 грн.кг з ПДВ.

Контроль за виконанням обсягів виробництва та реалізації цукру, що встановлені Законом України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" було покладено на Міністерство аграрної політики, Міністерство економіки та з питань європейської інтеграції, Державну інспекцію з контролю за цінами, Державну податкову адміністрацію (в межах її компетенції), Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську і Севастопольську міські державні адміністрації.

Відповідно до ч.1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як було встановлено під час судового розгляду - факт реалізації цукру позивачем за цінами нижче встановленої мінімальної ціни є доведеним, підтверджується матеріалами справи (акт перевірки та реєстр реалізації цукру урожаю 2006р. за період з 1.10.2006р. по 30.04.2007р.) та не заперечується позивачем.

Викладені в позовній заяві доводи позивача, а саме: відсутність в його діях вини та ситуація на ринку цукру в України, не є підставою для скасування оспорюваного рішення з огляду на наступне:

У відповідь на судовий запит стосовно інформації щодо середніх відпускних цін на цукор квоти „А” урожаю 2006р. на Україні (зокрема по Київській області) Міністерство аграрної політики України повідомило, що на початку 20062007 маркетингового року середні оптово-відпускні ціни на цукор в Україні становили 3,39 грн. за один кілограм з урахуванням ПДВ., в період масового виробництва ( з вересня по грудень 2006р.) середні оптово-відпускні ціни на цукор знизились до рівня 2,85-2,86 грн. за один кілограм, при затвердженій Кабінетом Міністрів України мінімальній ціні 2850 грн. за одну тону з ПДВ, і коливався в таких межах до кінця маркетингового року. Аналогічні ціни діяли в усіх регіонах України. Варто зазначити, що в зазначений період на внутрішньому ринку мали місце випадки реалізації цукру за різними фінансовими схемами, при цьому середні оптові ціни попиту коливались від 2,29 до 2,70 за кілограм з ПДВ (відповідь на запит від 12.05.2008р. № 37-31-4-156967, отриманий від Міністерства аграрної політики України залучено до матеріалів справи).

При цьому, слід зауважити наступне: державне регулювання ціноутворення в бурякоцукровому комплексі шляхом запровадження мінімальних цін на цукрові буряки та цукор не можна розглядати як незабезпечення державою захисту прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (у тому числі й тих, які займаються вирощуванням цукрових буряків та виробництвом цукру і є його власниками), соціальної спрямованості економіки (частина четверта статті 13 Конституції України). Необхідність такого регулювання зумовлена широкою сферою використання цукру, значним його впливом на рівень і динаміку цін кінцевої продукції важливого соціального значення і спрямована на забезпечення прибутковості виробництва та нарощування виробництва цукру і зрештою - на зменшення його ціни. Запровадження Законом державного регулювання виробництва і реалізації цукру не можна розглядати як обмеження права суб'єкта підприємницької діяльності щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Наведене дає підстави для висновку, що положення статті 6 Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" відповідають положенням частини четвертої статті 13, частини сьомої статті 41 Конституції України. (Рішення Конституційного Суду, від 15.04.2004, № 10-рп/2004 "У справі за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 6, 9 Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" (справа про визначення мінімальної ціни на цукор)

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Київській області від 19.06.2007р. № 11 прийняте відповідачем в межах компетенції та з дотриманням чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог Приватної агрофірми „Колос” щодо визнання його недійсним.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя Попікова О. В.

суддя Є.П.Євграфова

суддя О.О.Рябцева

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –6 червня 2008р.