ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 р.

№ 3/311-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Торгівельно-виробничого підприємства "Гєра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р.

у справі

№ 3/311-07

господарського суду

Сумської області

за позовом

Торгівельно-виробничого підприємства "Гєра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

до

1) Сумської міської ради,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Корал"

про

визнання недійсним договору оренди та про часткове скасування рішення

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

Пономаренко О.В., дов. № б/н від 06.01.2008 р.;

відповідача-1:

— не з'явились;

відповідача-2:

— не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У травні 2007 р. Торгівельно-виробниче підприємство "Гєра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі –Підприємство) звернулось до господарського суду Сумської області з позовною заявою, у якій просило визнати недійсним договір оренди від 24.10.2005 р., об'єктом якого є земельна ділянка по вул. Чернігівський, 5/1, у м. Суми, укладений між Сумською міською радою (далі –Рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "Корал" (далі –Фірма), та скасувати рішення Ради № 1448-МР від 26.10.2005 р. у частині затвердження вказаного договору.

Позовні вимоги Підприємство обґрунтовувало тим, що договір оренди від 24.10.2005 р. укладено з порушенням вимог Земельного кодексу України.

У ході судового розгляду Підприємство відмовилось від позовних вимог про скасування рішення Ради № 1448-МР від 26.10.2005 р. у частині затвердження договору оренди від 24.10.2005 р. (т. 1, а. с. 82).

Рішенням господарського суду Сумської області від 23.07.2007 р. (суддя Левченко П.І.) клопотання Підприємства про залучення до участі у справі третіх осіб відхилено, а у задоволенні позовних вимог Підприємства відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. (колегія суддів: Слюсарева Л.В, Білоконь Н.Д., Фоміна В.О.) рішення господарського суду Сумської області від 23.07.2007 р. у частині відхилення клопотання Підприємства про залучення до участі у справі третіх осіб та відмови у задоволенні позовних вимог Підприємства про визнання недійсним договору оренди від 24.10.2005 р. залишено без змін, а у частині позовних вимог про часткове скасування рішення Ради № 1448-МР від 26.10.2005 р. провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою Підприємства від цієї частини вимог.

Вказані рішення та постанова мотивовані тим, що:

– Підприємство не довело, яким чином укладений між Фірмою та Радою договір оренди від 24.10.2005 р. порушує або оспорює його права;

– договір оренди від 24.10.2005 р. укладено у відповідності до вимог Земельного кодексу України на підставі рішень Ради, законність яких підтверджена судовими рішеннями;

– рішення по справі не може вплинути на права та обов'язки осіб, яких Підприємство просило залучити у якості третіх осіб.

Апеляційний господарський суд також зазначив, що місцевий господарський суд помилково не припинив провадження у справі у частині позовних вимог про часткове скасування рішення Ради № 1448-МР від 26.10.2005 р. на підставі п. 4 частини першої ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. і рішення господарського суду Сумської області від 23.07.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Викладені у касаційній скарзі вимоги Підприємство обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваних судових актів господарські суди попередніх інстанцій неправильно застосували ст. ст. 19, 20, 21, 67 та 71 Земельного кодексу України.

Рада скористалась правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслала до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Підприємства, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. та рішення господарського суду Сумської області від 23.07.2007 р. –без змін. Викладені у відзиві вимоги Рада обґрунтовує тим, що твердження Підприємства, викладені у касаційній скарзі, є безпідставними, а судові акти, які оскаржуються, прийняті при повному, всебічному та об'єктивному дослідженні усіх обставин справи.

Фірма не скористалась правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Підприємства до Вищого господарського суду України не надіслала, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

Крім того, Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з клопотаннями про відкладення або зупинення розгляду його касаційної скарги. Викладені у клопотаннях вимоги Підприємство обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволені його позовних вимог, місцевий та апеляційний господарські суди виходили, зокрема, з рішення Зарічного районного суду м. Суми у справі № 2-а-34/2007, на яке у даний момент подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України.

Вказане клопотання підлягає відхиленню, оскільки Вищий господарський суд України, виходячи із наданих йому ст. ст. 1115 та 1117 Господарського процесуального кодексу України повноважень, не приймає нових доказів по справі, а перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, виходячи з обставин, які існували на момент прийняття ними оскаржуваних судових актів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Підприємства не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої та третьої ст. 124 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент укладення між Радою та Фірмою договору оренди від 24.10.2005 р.) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– рішенням Ради № 1189-МР від 27.04.2005 р. "Про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та перепогодження технічної документації у зв'язку зі зміною цільового призначення земельних ділянок, внесення змін до рішень Сумської міської ради" Фірмі було погоджено місце розташування об'єкта та надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Чернігівській, 5/1;

– рішенням Ради № 1384-МР від 28.09.2005 р. "Про вилучення, надання в оренду, зміну цільового призначення, продовження терміну оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради" Фірмі із земель запасу було надано в оренду земельну ділянку по вул. Чернігівській, 5/1, під розміщення торговельної зони по продажу автозапчастин та непродовольчих товарів;

– договір оренди від 24.10.2005 р. укладено між Радою та Фірмою на підставі рішення Ради № 1384-МР від 28.09.2005 р. "Про вилучення, надання в оренду, зміну цільового призначення, продовження терміну оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради";

– факт законності рішення Ради № 1384-МР від 28.09.2005 р. "Про вилучення, надання в оренду, зміну цільового призначення, продовження терміну оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради" встановлено постановою господарського суду Сумської області від 27.09.2006 р. у справі № АС-9/461-06, постановою Зарічного районного суду м. Суми від 214.01.2007 р. та ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10.04.2007 р. у справі № 2-а-34/2007.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що договір оренди від 24.10.2005 р. укладено між Радою та Фірмою у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Частина третя ст. 215 Цивільного кодексу України визначає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, укладений між Радою та Фірмою у відповідності до положень Земельного кодексу України договір оренди від 24.10.2005 р. не підлягає визнанню недійсним у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених частиною третьою ст. 215 Цивільного кодексу України.

Кім того, у ст. 1 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи, зокрема, за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

З наведених норм Господарського процесуального кодексу України випливає, що підприємства та організації мають право звертатись до господарського суду з позовною заявою за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Між тим, як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, Підприємство не довело того, що укладений між Фірмою та Радою договір оренди від 24.10.2005 р. порушує або оспорює його права та охоронювані законом інтереси.

Частина перша ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Підприємства не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Торгівельно-виробничого підприємства "Гєра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. у справі № 3/311-07 господарського суду Сумської області –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало