ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.07.08 р.                     Справа № 29/146

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді ДжартиВ.В.

При секретарі судового засідання Бєліковій Н.А.

за участю:

Представників сторін:

від позивача Ануфрієв Г.П., довіреність № 12-296 від 16.01.08

від відповідача не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Комунального підприємства „Макіївтепломережа” м. Макіївка

До відповідача: Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка

Предмет спору: стягнення суми основного боргу в розмірі 34 259,51 грн., пені в сумі 1 187,34 грн., 3% річних в сумі 187,24 грн., суми інфляції в розмірі 2 616,27 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство „Макіївтепломережа” м. Макіївка звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення суми основного боргу в розмірі 34 259,51 грн., пені в сумі 1 187,34 грн., 3% річних в сумі 187,24 грн., суми інфляції в розмірі 2 616,27 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу теплової енергії № 537/555 від 15.10.05 р., додаток до договору, додаткові угоди до договору, акт на включення опалення від 19.11.2007 р., акт на відключення опалення від 13.03.2008 р., рахунки, акт звірки від 30.05.2008 р., розрахунок суми позову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав акт звірки, станом на 30.05.08р., підписаний обома сторонами та скріплений печатками, лист з інформацією про банківські реквізити та довідку з ЄДРПОУ. Крім цього, клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у зв’язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 ГПК України.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, але через канцелярію суду надав відзив № 47/08 від 01.07.2008 р., яким визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Надані докази, судом оглянуті та залучені до матеріалів справи.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Комунальним підприємством „Макіївтепломережа” м. Макіївка (Енергопостачальна організація) та Державним підприємством “Макіїввугілля” Відособленим підрозділом “Управління по налагоджуванню, випробуванню та ремонту гірничо-шахтного обладнання” м. Макіївка (Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 537/555 від 15.10.05 р., строк дії на п’ять років. Договір укладено з додатками та додатковими угодами, без протоколів розбіжностей. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що на момент виникнення боргу сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до п. 1 спірного Договору, Енергопостачальна організація зобов’язується постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач, зобов’язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Облік споживання теплової енергії проводиться за комерційними приладами обліку (п. 5.1 договору).

Пунктом 6.1 договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів та на підставі показань комерційних приладів обліку теплової енергії.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач, до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість зазначеного в договорі обсягу споживаняя теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків за минулий період. (п.п.6.3, 6.4 Договору)

Відповідно до п.п. 6.5 договору, якщо Споживач розраховується за показниками комерційних приладів обліку, він до початку розрахункового періоду сплачує Енргопостачальній організації вартість теплової енергії поточного періоду. Остаточний розрахунок відбувається протягом 10-ти банківських днів після отримання рахунку фактичного споживання.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов’язання за договором, у спірний період, виконав належним чином, поставив відповідачу теплову енергію та пред’явив рахунки на оплату, а саме:

-          № 537 від 22.01.2008 р. на суму 16066,32 грн.;

-          № 537 від 21.02.2008 р. на суму 11755,18 грн.;

-          № 537 від 21.03.2008 р. на суму 6438,01 грн., а Споживач їх отримав, що підтверджується підписом робітника Споживача на рахунках, які додані др. матеріалів справи.

Факт подачі теплової енергії Споживачу підтверджується актом включення опалення від 19.11.07р. та актом відключення опалення від 13.03.08р. Проти вищевказаного факту Споживач не заперечує.

Відповідач свої договірні зобов’язання стосовно своєчасної та повної оплати наданих послуг з теплопостачання не виконав, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою стягнути виниклу заборгованість за період з січня 2008 р. по березень 2008 р. в розмірі 34259,51 грн., яка підтверджена матеріалами справи і підлягає стягненню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний уплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, який арифметично перевірений судом, вважається вірним та таким що відповідає вимогам чинного законодавства: сума інфляційних нарахувань з простроченої суми за період з моменту виникнення права вимоги за кожен з розрахункових періодів становить 2616,27 грн., а сума трьох процентів річних –187,24 грн. - підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.ст. 216 – 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача 1 187,34 грн. пені за період з 05.02.2008 р. по 02.05.2008 р., яка арифметично перевірена судом, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідач надав відзив № 47/08 від 01.07.2008 р., яким визнав позовні вимоги в повному обсязі.

За приписами ч.5 ст. 78 ГПК України , в разі визнання позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, виходячи з того, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 34 259,51 грн., пені в сумі 1 187,34 грн., 3% річних в сумі 187,24 грн., суми інфляції в розмірі 2 616,27 грн. - підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 526, 527, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216 – 218 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 38, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства „Макіївтепломережа” м. Макіївка до Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення суми основного боргу в розмірі 34 259,51 грн., пені в сумі 1 187,34 грн., 3% річних в сумі 187,24 грн., суми інфляції в розмірі 2 616,27 грн. – задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства „Макіїввугілля” (86157, м. Макіївка, пл.. Радянська, 2, рахунок 8430 в філії ЦГО “Промінвестбанк”, МФО 334516, ЗКПО 32442295) на користь Комунального підприємства „Макіївтепломережа” (86156, м. Макіївка, вул. Лебедєва, госпблок, р/р 0 в 1 від. ЗАТ “Донгорбанк” м. Макіївки, МФО 334970, код ЗКПО 31534547) 34 259,51 грн. – боргу, 2 616,27 грн. - індексу інфляції, 187,24 грн. - 3% річних, 1 187,34 грн. – пені, 383,00 грн. – державного мита, 118,00 грн. – плати за інформаційно-технічне обслуговування судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя