КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2008                                                                                           № 12/98

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі:           Черній О.В.

За участю представників:

від позивача - не з’явилися

від відповідача - Пономар Ю.В. - представник за довіреністю № 17/8173від 17.12.2007 р.

Скорик М.О. – представник за довіреністю № 17/8172 від 17.12.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Лісті"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2008

у справі № 12/98 (Лавриненко Л.М.)

за позовом                               Приватного підприємства "Лісті"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства Енергетична компанія "Чернігівобленерго"

про                                                  стягнення заборгованості 256438,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено, з урахуванням уточнень, про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків в сумі 235534,24 грн. за простим векселем № 27 номіналом 1000000 грн., нарахованих за період з 01.01.2003 р. по 23.12.2005 р.

При цьому позивач посилається на приписи ст. 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, згідно якій, з урахуванням положення п. 5 ст. 2 Закону України „Про обіг векселів в України”, держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує право регресу, суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя, а також відсотки в розмірі облікової ставки НБУ на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що зобов’язання оплатити вексель в нього не виникало в силу того, що позивачем у встановленому порядку вексель для платежу не пред’являвся, а також на те, що позов подано позивачем по закінченні строку для пред’явлення позовних вимог за векселем.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 10.04.2008 р. у справі № 12/98 у задоволенні позову відмовлено повністю з тих підстав, що на дату звернення позивача з позовними вимогами про стягнення відсотків за простим векселем № 27 на суму 1000000 грн. за період з 01.01.2003 р. по 23.12.2005 р. – 04.03.2008 р., позовні вимоги щодо стягнення відсотків є погашеними відповідно до ст. 70 Уніфікованого закону.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство „Лісті” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 10.04.2008 р. у справі № 12/98 та прийняти нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що оспорюване рішення господарського суду Чернігівської області прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального права, оскільки судом неналежним чином застосовані норми спеціального вексельного законодавства, і наполягає на своєму праві стягнути з відповідача за період з 01.01.2003 р. по 23.12.2005 р. в порядку регресу передбачені ст. 48 Уніфікованого закону про переказні та прості векселі відсотки в зв’язку з порушенням відповідачем строку оплати векселя.

Ухвалою від 03.07.2008 р. колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя – Капацин Н.В., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу Приватного підприємства „Лісті” прийнято до розгляду і порушене апеляційне провадження, розгляд справи призначений на 16.07.2008 р.

В зв’язку з неявкою представників позивача у судове засідання, для надання позивачу можливості взяти участь у судовому засіданні ухвалою від 16.07.2008 р. розгляд справи відкладений до 23.07.2008 р.

В судове засідання 23.07.2007 р. позивач представників не направив, представники відповідача проти апеляційної скарги заперечили і просили київський апеляційний господарський суд залишити рішення господарського суду Чернігівської області від 10.04.2008 р. у справі № 12/98 без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні у матеріалах справи документальні докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з урахуванням правил ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно яким апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Чернігівської області від 29.12.2005 р. у справі № 9/137, порушеній за позовом Приватного підприємства „Лісті” до Відкритого акціонерного товариства „ЕК „Чернігівобленерго”, яким задоволені вимоги позивача про стягнення з відповідача 1000000 грн. заборгованості за простим векселем, встановлено, що 12.05.2004 р. за актом прийому-передачі на підставі договору міни цінних паперів № 20/04-к від 21.04.2004 р. позивач одержав у власність виданий відповідачем простий вексель № 27 на суму 1000000 грн. зі строком платежу – за пред’явленням, але не раніше 01.01.2003 р.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішені інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи, що в спорі, що є предметом вирішення у цій справі, беруть участь ті самі сторони, колегія суддів приймає як доведені факти, встановлені рішенням господарського суду Чернігівської області від 29.12.2005 р. у справі № 9/137.

Правовідносини сторін, пов’язані з обігом векселів, регулюються Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі (далі Уніфікований закон).

Згідно ст. 34 Уніфікованого закону переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.

Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

Отже, з урахуванням приписів ст. 77 Уніфікованого закону, згідно якій до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема, положення щодо строку платежу (статті 33-37), простий вексель № 27, права на який набув позивач, підлягає пред’явленню до платежу починаючи з 01.01.2004 р.

Згідно ст. 78 Уніфікованого закону векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем.

Згідно ст. 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу, після 01.01.2007 р. в даному випадку.

Позивач до суду з вимогами стягнути з відповідача відсотки за векселем звернувся 11.03.2008 р.

Проте, по закінченні строку, встановленого ст. 70 Уніфікованого закону, держатель векселя втрачає право на звернення до векселедавця з майновими вимогами, які випливають з векселя, з тих підстав, що по закінченні трьох років від дати настання строку платежу за векселем вважається що особа, яка його видала, будь-яких майнових зобов’язань за таким векселем не має.

Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі відноситься до спеціального вексельного законодавства, до якого не застосовуються норми загального цивільного законодавства щодо права суду застосувати позовну давність лише за наявності заяви сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, як то передбачено статтею 267 ЦК України, а відтак, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають як безпідставні в зв’язку з тим, що відповідач на дату звернення позивача до суду вже не мав майнових зобов’язань за простим векселем № 27 незалежно від особи держателя векселя.

Позиція колегії суддів по суті цього спору підтверджується Пленумом Верховного Суду України, який пунктом 19 своєї Постанови від 8 червня 2007 року № 5 Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів, роз’яснив, що відповідно до абзацу 1 ст. 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються через три роки, які обчислюються від дати настання строку платежу. Такий строк застосовується як щодо позову векселедержателя, так і щодо позовних вимог, пред'явлених до акцептанта переказного векселя векселедавцем, індосантами, авалістами та іншими особами, до яких права за векселем перейшли внаслідок виконання ними вексельного зобов'язання;

Аналогічно суди повинні вирішувати спори за участю векселедавця простого векселя (ст. 78 Уніфікованого закону);

Перебіг трирічного строку на пред'явлення позовних вимог до акцептанта переказного векселя або до векселедавця простого векселя починається з дати настання строку платежу, зазначеного у векселі;

Встановлені ст. 70 Уніфікованого закону строки для пред'явлення позовних вимог за векселем є присічними, вони не можуть бути змінені за угодою сторін і не підлягають зупиненню або відновленню. Суд застосовує ці строки незалежно від заяви сторони. Після їх закінчення припиняється дія матеріального права вимоги платежу від зобов'язаних за векселем осіб.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови позивачеві у задоволенні його майнових вимог до відповідача, рішення господарського суду Чернігівської області від 10.04.2008 р. у справі № 12/98 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Приватне підприємство „Лісті”.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Лісті” на рішення господарського суду Чернігівської області від 10.04.2008 р. у справі № 12/98 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 10.04.2008 р. у справі № 12/98 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду Чернігівської області справу № 12/98.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Калатай Н.Ф.

Пашкіна С.А.

28.07.08 (відправлено)