ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2008 р.

Справа № 4/110-10А.

за позовом фермерського господарства "Євгена Шелепіни", с. Заріччя

до відповідача Головного управління земельних ресурсів у Волинській області, м. Луцьк

про визнання незаконною відмови Головного управління земельних ресурсів у Волинській області № 2169 від 15.07.2008р. та зобов’язання погодити проект із землеустрою

Суддя Слободян П. Р.

Секретар судового засідання Ведмедюк М.П.

Представники:

від позивача: Сафулько С. С. - ордер в справі

від відповідача: Котюк В. Є., Денисенко В. М., Погорілий А. В. - дов. у справі

Суть спору: Позивач звернувся з адміністративним позовом про визнання незаконною відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу про визнання незаконною відмови Головного управління земельних ресурсів у Волинській області від 15.07.2008р. №2169, затверджену заступником начальника Головного управління земельних ресурсів у Волинській області Богутою С.Д. у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008р. № 2169 позивач вважає, що при підготовці проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, було дотримано усіх вимог законодавства, отримано погодження усіх необхідних органів, створено всі потрібні графічні зображення та проведено виміри, проект відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам , нормам і правилам. Погодження органу охорони культурної спадщини було отримано відповідно до ст.9 Постанови КМУ від 26.05.2004р. №677 „Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок”. Право громадян – членів фермерських господарств набувати у власність земельні ділянки із земель державної та комунальної власності незалежно від наявності у них права користування на земельні ділянки передбачено в п.2 ст 31 та пп.в) п.3 ст.116 Земельного кодексу України відповідно до норм безоплатної приватизації, визначених п.1 ст.121 Земельного кодексу України. Позивач вважає, що проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідає Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України, а тому повинен бути погодженим Головним управлінням земельних ресурсів Волинської області.

У своєму клопотанні про уточнення позовних вимог від 26.08.2008р. позивач просить визнати незаконною відмову Головного управління земельних ресурсів у Волинській області від 15.07.2008р. №2169, затверджену заступником начальника Головного управління земельних ресурсів у Волинській області Богутою С.Д. у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008р. № 2169, зобов’язати Головне управління земельних ресурсів у Волинській області погодити проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки учасникам фермерського господарства „Євгена Шелепіни” - Шелепіні Є.Є., Шелепіні О.Є., Шелепіні З.А., Шелепіні Н.Є. та Мішиній Р.М. у власність для ведення фермерського господарства біля с.Федорівка в урочищі „Біля Солдата” на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської обл., та відмовився від позовних вимог щодо стягнення судових витрат і витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні 26.08.2008р. представниками відповідача заявлено усне клопотання про необхідність витребування судом оригіналу проекту із землеустрою з додатками, оскільки при затвердженні висновку державної експертизи землевпорядної організації були відсутні докази про погодження проекту органом охорони культурної спадщини.

Відповідач у поясненні № 06-07-14/154 від 01.09.2008р. та його представники в судовому засіданні зазначили, що оскаржуваний висновок державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008 року № 2169 щодо державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Шелепіні Є. Є., Шелепіні О. Є., Шелепіні З. А., Шелепіні Н. Є. Мішеній Р. М. у власність для ведення фермерського господарства біля села Федорівка в урочищі "Біля солдата" Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області є законним і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства з наступних причин.

В процесі дослідження, перевірки, аналізу та оцінки землевпорядної документації в пункті 9 оспорюваного висновку експертом перераховуються документи (рішення органів місцевого самоврядування, виконавчої влади, висновки про погодження проекту землеустрою і т. п. ). Висновок органу охорони культурної спадщини на момент проведення державної експертизи був відсутній. Даний факт призвів до винесення негативного висновку.

Виходячи з вищезазначеного відповідач вважає за можливе проведення повторної державної експертизи землевпорядної документації.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, доводи представників сторін, господарський суд встановив:

1 червня 2008р. члени фермерського господарства „Євгена Шелепіни” (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи – фермерське господарство „Євгена Шелепіни” № 724610 від 09.07.2007р.), Шелепіна Євген Євстафійович, Шелепіна Олена Євгенівна, Шелепіна Зінаїда Анатолівна, Шелепіна Наталяї Євгенівна та Мішина Роза Михайлівна, відповідно до п.2 ст.31 Земельного кодексу України, звернулись до Володимир-Волинської райдержадміністрації із заявою, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка знаходиться біля с.Федорівка в урочищі „Біля Солдата” на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, для ведення фермерського господарства. Фермерське господарство має статус юридичної особи, засновником фермерського господарства є Шелепіна Євген Євстафійович. 24.04.2008р. Володимир-Волинська районна державна адміністрація Волинської обл. видала розпорядження №187 „Про наданя дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність”, яким дозволила розробити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 19,87 га. ріллі з земель резервного фонду біля с.Федорівка в урочищі „Біля Солдата” на території Зарічанської сільської ради для ведення фермерського господарства з метою надання у власність. 04.06.2008р. між членами фермерського господарства - Шелепіною Є.Є., Шелепіною О.Є., Шелепіною З.А., Шелепіною Н.Є. та Мішиною Р.М. і підприємцем Олещук І.В., укладено договір №91 про виконання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки Шелепіні Є.Є., Шелепіні О.Є., Шелепіні З.А., Шелепіні Н.Є. та Мішиній Р.М. у власність для ведення фермерського господарства біля с.Федорівка в урочищі „Біля Солдата” на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської обл. 17.06.2008р. підприємцем Олещук І.В. виготовлено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Для проведення обов’язкової державної експертизи проект, згідно із Законом України „Про державну експертизу землевпорядної документації”, надано головному управлінню земельних ресурсів у Волинській області Державного агенства земельних ресурсів України, яке відмовило у погодженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008р. №2169, що затверджений головним управлінням земельних ресурсів у Волинській області. Висновок державної експертизи землевпорядної документації визначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується, як підставу відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вказує на те, що проект землеустрою не погоджений органом охорони культурної спадщини та що в проекті землеустрою відсутні дані про землекористування фермерського господарства, документи, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, а відповідно до чинного законодавства передача у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) членам фермерського господарства може бути здійснена із земель, які знаходяться в користуванні фермерського господарства .

Позивачем, в судовому порядку оскаржується відмова Головного управління земельних ресурсів у Волинській області від 15.07.2008р. №2169, затверджена заступником начальника Головного управління земельних ресурсів у Волинській області Богутою С.Д. у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008р. № 2169.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

При цьому, судом враховано наступне:

Відповідно до п. 9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. N 677, проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Стаття 3 Закону України „Про охорону культурної спадщини” визначає органи управління у сфері охорони культурної спадщини, таким органом є органи охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій.

Відповідно до п.3 Тимчасового положення про управління культури і туризму Волинської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 5 серпня 2005 року № 229, серед основних завданнями управління є забезпечення на території області реалізації державної політики у сфері культури та мистецтва, туризму і курортів, розвитку туристичної та курортно-рекреаційної індустрії, з питань охорони культурної спадщини.

Судом встановлено, що Управління культури і туризму облдержадміністрації є органом охорони культурної спадщини у Волинські області, погодження цього органу є обов’язковим для проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як вбачається з наданого представником позивача в судовому засіданні оригіналу проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки /копія є в матеріалах справи/ на аркуші №12 є погодження Управління культури і туризму Волинської обласної державної адміністрації від 10.06.2008р. №0-2461. В даному погодженні зазначено, що розглянувши матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки..., управління культури і туризму облдержадміністрації вважає за можливе погодити проект відведення даної земельної ділянки за умови дотримання замовником вимог чинного законодавства...”.

Суд вважає, що при розробці проекту із землеустрою щодо візведення земельної ділянки було дотримано вимог ст.9 Постанови КМУ від 26.05.04 №677 „Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок”.

Відповідно ст.116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю. Пункт 3 ст.116 ЗК України вказує, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Підпункт в) пункту 3 ст.116 ЗК України визначає випадок одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності у власність громадян.

Відповідно до п.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Відповідно до п.2 ст.31 ЗК України, громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Суд вважає, що вказані норми законодавства надають можливість безоплатно отримати громадянам – членам фермерського господарства у власність землі державної і комунальної власності. У пп. в) п.3 ст.116 ЗК України; п.1 ст.121 ЗК України; п.2 ст.31 ЗК України не вказується на обов’язковість користування земельною ділянкою для набуття права власності на неї членами фермерського господароства. На відміну від положень підпункту а) п.3 ст.116 ЗК України, йдеться про надання земель державної і комунальної власності, які не надані у власність та користування – земель запасу, в тому числі для ведення фермерського господарства. Безкоштовна передача у власність громадянину земельної ділянки не ставиться у залежність від наявності в члена фермерського господарства права кристування земельною ділянкою, а також від правових підстав такої наявності. Наявність такого права у громадян – членів фермерських господарств підтверджується ст. 31 ЗК України.

Відповідно до п.п.1, 2 ст. 118 ЗК України визначається порядок безоплатної приватизації земельних ділянок із земель, які раніше були в користуванні особи, яка прагне набуття права власності, йдеться про випадок безоплатної приватизації, вказаний у підпункті а) п.3 ст.116 ЗК України. Пункти 3 – 5 ст.118 ЗК України передбачають порядок приватизації земель державних та комунальних підприємств, що відповідає виду безоплатної приватизації, визначеному в пп. б) п.3 ст.116 ЗК України. Пункти 6 – 11 ст. 118 ЗК України передбачають порядок безоплатного надання земель державної і комунальної власності, які ще не були надані у власність та користування, тобто – земель запасу. В п.6 ст.118 ЗК України вказується, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ... подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Як вбачається з матеріалів справи, у висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008р. № 2169, що став підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначено, що надання земельних ділянок у власність громадянам – членам фермерських господарств можливе лише у випадку, коли їм надано право користування такою земельною ділянкою, і міститься посилання на ст.31 ЗК України, проте в ст.31 ЗК України такої вимоги до громадянина, що бажає отримати у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства, не ставиться.

Ст.7 Закону України „Про фермерське господарство” встановлює порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Пункти 1- 4 статті 7 Закону України „Про фермерське господарство” визначають загальний порядок отримання (придбання) земельних ділянок у власність та оренду із земель державної та комунальної власності, тобто не наданих у власність і користування. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Пункт 1 ст.13 Закону України „Про фермерське господарство” зазначає, що члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю), тобто містить положення про можливість безоплатного отримання членами фермерських господарств земельних ділянок у власність і таке не ставиться в залежність від того, чи перебувала земельна ділянка в користуванні. Суд вважає, що відповідачем зроблено помилковий висновок, що для набуття членами фермерських господарств земельної ділянки з земель запасу у власність, вона має бути у їх користуванні.

Аналізуючи обставини позову, суд прийшов до висновку, що оскільки членами фермерського господарства „Євгена Шелепіни” було подано заяву для передання їм у власність земель запасу, які знаходяться у державній власності і не надавались нікому у користування, то відмова відповідача у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав , наведених у висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008р. №2169 не відповідає ст.31, п.п.6-11 ст.118 Земельного кодексу України та п.п.1, 3 ст.7, п.1 ст.13 Закону України "Про фермерське господарство".

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що є достатньо об’єктивних даних, які свідчать, що при оформленні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки учасникам фермерського господарства „Євгена Шелепіни” - Шелепіні Є.Є., Шелепіні О.Є., Шелепіні З.А., Шелепіні Н.Є. та Мішиній Р.М. у власність для ведення фермерського господарства біля с.Федорівка в урочищі „Біля Солдата” на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської обл. не було допущено порушень ст.9 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. N 677 „Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок” та ст.31, ст.32 Земельного Кодексу України

Виходячи з зазначеного, відмову Головного управління земельних ресурсів у Волинській області від 15.07.2008р. №2169, затверджену заступником начальника Головного управління земельних ресурсів у Волинській області Богутою С.Д. у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008р. № 2169 слід визнати незаконною.

Керуючись ч.1, п.1, п.2 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі п.1 ч.1 ст.17, ч.2 ст.18, ч.1 ст.51, ч.2 ст.71, п.п.1, 2 ч.3 ст.105, п.п.6, 13 прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України; ст.ст.2, 4, 31, пп. в) п.3 ст.116, п.п.6-11 ст.118; пп.а) п.1 ст.121 Земельного кодексу України; ст.9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядчої документації”; ст.3 Закону України "Про охорону культурної спадщини"; п.п.1, 3 ст.7, п.1 ст.13 Закону України "Про фермерське господарство”; п.п.3, 7, 9, 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. N 677 „Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок”, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконною відмову Головного управління земельних ресурсів у Волинській області від 15.07.2008р. №2169, затверджену заступником начальника Головного управління земельних ресурсів у Волинській області Богутою С.Д. у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.07.2008р. № 2169.

3. Зобов’язати Головне управління земельних ресурсів у Волинській області погодити проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки учасникам фермерського господарства "Євгена Шелепіни" - Шелепіні Є.Є., Шелепіні О.Є., Шелепіні З.А., Шелепіні Н.Є. та Мішиній Р.М. у власність для ведення фермерського господарства біля с.Федорівка в урочищі "Біля Солдата" на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Дана постанова, у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження даної постанови суду подається протягом десяти днів з дня складення її у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

В повному обсязі постанову

складено 02.09.2008 року.

Суддя                                                   Слободяном Петром Романовичем