ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 р.

№ 1б/71-Б-2

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі
:

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Ткаченко Н.Г.,

Катеринчук Л.Й.

розглянувши  касаційну
скаргу

ДАК "Хліб України",
м. Київ

на постанову   та ухвалу

від 03.12.2007 р. Львівського апеляційного господарського
суду  від 26.09.2007 р. господарського суду
Рівненської області

у справі

№ 1б/71-Б-2 господарського суду Рівненської області

за заявою

Сарненського районного відділу Пенсійного фонду України,
м. Сарни

до

ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів",  м. Сарни

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_1

голова комітету кредиторів

ТОВ ОРТФ "Едланд", м. Рівне

в судовому засіданні взяли участь представники:

боржника

ОСОБА_2.,
довір.; ОСОБА_3., довір.;

ДАК "Хліб України"

ОСОБА_4.,
довір.

та керуючий санацією боржника

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Рівненської області знаходиться
справа № 1б/71-Б-2 про банкрутство ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів".

До господарського суду Рівненської області надійшло клопотання
від керуючого санацією боржника ОСОБА_1
про затвердження мирової угоди, звіту керуючого санацією та звіту про оплату послуг.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від
26.09.2007 р. (суддя Бригінець Л.М.) затверджено мирову угоду від 15.08.2007 р.,
укладену між боржником та кредиторами, затверджено звіт керуючого санацією та припинено
провадження у справі.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від
03.12.2007 р. (судді: Михалюк О.В. –головуючий, Новосад Д.Ф., Мельник Г.І.) апеляційну
скаргу Сарненської МДПІ залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Рівненської
області від 26.09.2007 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, кредитор боржника
–ДАК "Хліб України" звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 03.12.2007 р. та ухвалу господарського суду Рівненської
області від 26.09.2007 р.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами першої та апеляційної
інстанції ст. ст. 21, 36, 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон про банкрутство) та ст.
41 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування
судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція
виходить з встановлених у даній справі обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство мирова угода набирає
чинності з дня її затвердження господарським судом.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 38 Закону про банкрутство, господарський
суд при розгляді мирової угоди зобов’язаний перевірити встановлений цим Законом
порядок укладення мирової угоди та дослідити умови мирової угоди на предмет їх відповідності
чинному законодавству.

Під час затвердження мирової угоди судом першої інстанції було
встановлено, що мирова угода від імені кредиторів підписана головою комітету кредиторів,
а від імені боржника –керуючим санацією.

Рішення щодо укладання мирової угоди прийнято повноважним складом
комітету кредиторів більшістю голосів (протокол засідання комітету кредиторів №
12 від 15.08.2007 р.).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми
судовими інстанціями, умовами мирової угоди передбачено списання частини та відстрочення
й розстрочення решти заборгованості боржника перед кредиторами, включеними до реєстру
вимог кредиторів, на строк до п'яти років.

Згідно з п. 4.2 мирової угоди розрахунки з кредиторами провадяться
за встановленим у розділі 3 мирової угоди графіком, щомісячно шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок кожного з кредиторів.

Отже, мирова угода встановлює рівні умови для кредиторів однієї
черги.

Таким чином, реалізація мирової угоди не буде ущемляти права
меншості (в т.ч. ДАК "Хліб України"), т.я. умови мирової угоди, зокрема,
для кредиторів четвертої черги передбачають однаковий час відстрочення та розмір
платежів.

Водночас джерелами погашення заборгованості за мировою угодою
визначено кошти, отримані від виробничої діяльності боржника за рахунок збільшення
обсягу переробки продовольчого та фуражного зерна через закупівлю боржником зерна
пшениці, а також на умовах кредитування (п. 4.1 мирової угоди).

При цьому, положення мирової угоди щодо надання пріоритету
одному з кредиторів на отримання продукції боржника не погіршують становище інших
кредиторів, оскільки не стосуються погашення їх грошових вимог.

Відтак, не можуть бути визнані обґрунтованими твердження заявника
касаційної скарги про порушення при укладанні мирової угоди вимог ч. 3 ст. 36 Закону
про банкрутство, згідно яких для конкурсних кредиторів, які не брали участі в голосуванні
або проголосували проти укладення мирової угоди, не можуть бути встановлені умови
гірші, ніж для кредиторів, які висловили згоду на укладення мирової угоди, вимоги
яких віднесені до однієї черги.

Також, необґрунтованими визнаються доводи касаційної скарги
ДАК "Хліб України" щодо порушення судами ч. 2 ст. 36 Закону про банкрутство,
яка передбачає, що у разі, коли умови мирової угоди, укладеної згідно з правилами
статті 35 цього Закону, передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання)
боргів чи їх частини, орган стягнення зобов'язаний погодитися на задоволення частини
вимог з податків, зборів (обов'язкових платежів) на умовах такої мирової угоди з
метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства.

Дію вказаної норми було зупинено на 2007 рік згідно із Законом
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р.
N 489-V.

Тому відсутність підпису керівника МДПІ у Сарненському р-ні
на мировій угоді не дає підстав для відмови у її затвердженні судом.

Крім того, посилання ДАК "Хліб України" в касаційній
скарзі на неповідомлення її про час та місце засідання суду першої інстанції з розгляду
мирової угоди спростовується матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з поданням
керуючим санацією боржника до суду мирової угоди ухвалою суду першої інстанції від
04.09.2007 р. було призначено справу до розгляду на 20.09.2007 р. (а.с. № 51 том
4). Вказана ухвала 05.09.2007 р. була надіслана учасникам справи, в т.ч. ДАК
"Хліб України", про що свідчить повідомлення про вручення останньому
13.09.2007 р. відповідного поштового відправлення (а.с. № 96 том 4). 20.09.2007
р. у справі було оголошено перерву до 26.09.2007 р.

Таким чином, з’ясувавши порядок укладання мирової угоди, перевіривши
відповідність умов мирової угоди чинному законодавству та надавши цим обставинам
справи обґрунтовану правову оцінку, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної
інстанції, дійшов правомірного висновку про те, що сторонами дотриманий порядок
укладання мирової угоди та умови даної угоди не суперечать чинному законодавству.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують висновків попередніх
судових інстанцій.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана
ухвала про затвердження мирової угоди та постанова, якою її було залишено без змін,
винесені у відповідності з положеннями діючого законодавства та підстави для їх
зміни або скасування відсутні.

З урахуванням вказаного та керуючись ст. ст. 7, 35 –38 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”,
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ДАК "Хліб України" залишити без
задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від
03.12.2007 р. та ухвалу господарського суду Рівненської області від 26.09.2007 р.
у справі № 1б/71-Б-2 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді Н.Г. Ткаченко

Л.Й. Катеринчук