ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.09.08 р.                     Справа № 36/156

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді:          Н.В.Будко

при секретарі судового засідання:                               І.О.Губенко

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом::Товариства з обмеженою відповідальністю „Дон.Пак” м.Донецьк

до відповідача:           Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія

„Кристал” м.Костянтинівка Донецької області

про: стягнення 102 247грн. 55коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевченко І.Л. по дов.;

від відповідача: Павленко К.В. по дов.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Дон.Пак” м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Кристал” м.Костянтинівка, про стягнення суми боргу 102 247грн. 55коп.

Під час розгляду спору позивач надав письмову заяву №616 від 27.08.08р. про уточнення позовних вимог згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 75 671грн. 30коп. та витрати, понесені на виготовлення 9000шт. гофропіддонів в сумі 26 550грн.

Крім того, письмовою заявою №651 від 03.09.08р. позивач ще раз уточнив позовні вимоги згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 75 671грн. 30коп. та збитки, понесені на виготовлення 9000шт. гофропіддонів в сумі 26 550грн.

Суд розглядає вимоги позивача з урахуванням уточнення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на договір №19/10-кп від 19.101.07р., заявку №18/10 від 2905.08р., банківські виписки, накладні, довіреності, лист №567 від 02.07.08р., калькуляцію, розрахунок, рахунки, креслення, акт приймання-передачі від 12.11.07р.

Відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі основного боргу 75 671грн. 30коп. В частині стягнення пені та збитків в сумі 26 550грн. позовні вимоги не визнає, оскільки лист №18/10 від 29.05.08р. – заявка, яка є юридичним актом, підписаний не уповноваженою на те особою – комерційним директором, та в ньому не має посилання на номер договору, у зв’язку з чим даний лист не може вважатися заявкою на виготовлення партії товару. Також відповідач зазначає, що позивачем не доведено та не надано суду доказів щодо понесених збитків – витрат – іздержек, не доведено причинний зв’язок між шкодою та протиправними діяннями відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

19.10.07р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Дон.Пак”, та відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Кристал”, уклали договір №19/10-кп.

Пунктом 1.1 даного договору сторони передбачили, що позивач продає, а відповідач приймає та сплачує гофропіддони у кількості згідно заявок, за ціною згідно виставленого рахунку.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу гофропіддони за накладними №641 від 08.11.07р. на суму 28 980грн., №660 від 17.11.07р. на суму 28 772грн. 80коп., №655 від 15.11.07р. на суму 1 610грн., №663 від 21.11.07р. на суму 29 255грн. 80коп., №691 від 01.12.07р. на суму 5 190грн., №718 від 10.12.07р. на суму 28 547грн. 40коп., №695 від 03.12.07р. на суму 29 610грн., №754 від 24.12.07р. на суму 29 610грн., №732 від 17.12.07р. на суму 29 610грн., №772 від 28.12.07р. на суму 29 610грн., №782 від 04.01.08р. на суму 34 270грн., №3 від 09.01.08р. на суму 34 270грн., №23 від 24.01.08р. на суму 34 270грн., №40 від 31.01.08р. на суму 34 270грн., №48 від 07.02.08р. на суму 34 270грн., №65 від 15.02.08р. на суму 34 270грн., №98 від 05.03.08р. на суму 3 021грн. 30коп., №103 від 07.03.08р. на суму 34 270грн., №108 від 17.03.08р. на суму 34 270грн., №112 від 24.03.08р. на суму 34 270грн., №129 від 31.03.08р. на суму 34 270грн., №138 від 04.04.08р. на суму 34 270грн., №185 від 25.04.08р. на суму 34 270грн., №201 від 05.05.08р. на суму 34 270грн., №206 від 08.05.08р. на суму 34 270грн., №232 від 22.05.08р. на суму 33 570грн., №247 від 01.06.08р. на суму 33 570грн., а всього на суму 790 737грн. 30коп.

Факт отримання відповідачем продукції на суму 790 737грн. 30коп. підтверджується вищевказаними видатковими накладними а також довіреностями ЯОВ №536955 від 02.11.07р., ЯОВ №536977 від 15.11.07р., ЯОВ №536989 від 21.11.07р., ЯОФ №012523 від 30.11.07р., ЯОФ №012547 від 10.12.07р., ЯОФ №012524 від 03.12.07р., ЯОФ №012589 від 24.12.07р., ЯОФ №010409 від 28.12.07р., НБИ №399317 від 05.03.08р., НБИ №705154 від 24.03.08р., НБИ №705188 від 31.03.08р., №705200 від 04.04.08р., НБИ №706263 від 25.04.08р., №706270 від 05.05.08р.

За приписами п.3.2 договору відповідач зобов’язався здійснювати оплату протягом 7 банківських днів після відвантаження товару зі складу позивача.

Однак, в порушення взятих на себе договірних зобов’язань відповідач отриманий товар оплатив частково в сумі 715 066грн.

Доказів оплати залишку боргу в сумі 75 671грн. 30коп. відповідач не представив, у зв’язку з чим господарський суд робить висновок, що на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем залишилось невиконаним, що є порушенням вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Таким чином, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором №19/10-кп від 19.10.07р., накладними, довіреностями, банківськими виписками, суд позовні вимоги в цій частині вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки, понесені на виготовлення для нього 9000шт. гофропіддонів в сумі 26 550грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно заявки №18/10 від 29.05.08р. відповідач замовив на червень 2008р. виготовлення та відвантаження 9000шт. гофропіддонів, однак від прийняття даної партії товару відмовився, а відповідно з п.3.2 договору у разі відмови від товару, виконаного на підставі заявки, відповідач сплачує витрати, понесені позивачем.

Позивач до матеріалів справи додав заявку відповідача №18/10 від 29.05.08р. на виготовлення гофропіддонів у червні місяці 2008р. на наступні дати: 06.06.08р. – 9000шт., 13.06.08р. – 9000шт., 20.06.08р.- 9000шт., 27.06.08р. - 9000шт.

Відповідач у свою чергу також надав суду заявку №18/10 від 26.05.08р. на виготовлення гофропіддонів у червні місяці 2008р. на наступні дати: 06.05.08р. – 9000шт., 13.05.08р. – 9000шт., 20.05.08р. 9000шт., 27.05.08р. 9000шт.

Але враховуючи те, що представлена відповідачем заявка датована 29.05.08р. та подана на виготовлення 9000шт. гофропіддонів саме у червні місяці 2008р., а вказання на дати 06.05.08р., 13.05.08р., 20.05.08р., 27.05.08р. є лише технічним описками, господарський суд вважає, що відповідач дійсно саме у червні 2008р. замовляв позивачу виготовлення гофропіддонів у кількості 9000шт.

За приписами ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміють витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені особою, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Згідно ч.1 ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

В силу ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Одним з елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, є об’єктивна сторона, яку утворюють: наявність збитків у майновій сфері кредитора; протиправні дії, які виражені у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов’язання; причинний зв’язок між протиправними діями боржника та збитками.

При цьому важливим елементом об’єктивної сторони правопорушення є причинний зв’язок між збитками, які виникли у кредитора та протиправними діями боржника, які виражені у порушенні ним взятих на себе зобов’язань. Тобто, протиправна дія є причиною, а збитки –наслідком протиправної дії.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання взятих ним на себе зобов’язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалами від 13.08.08р. та від 28.08.08р. господарський суд зобов’язав позивача надати докази, які підтверджують те, що товар - гофропіддони у кількості 9000шт. був виготовлений саме для відповідача та за його заявкою; надати докази, які підтверджують те, що товар - гофропіддони у кількості 9000шт. не може бути проданий іншому підприємству; надати докази понесених затрат на виготовлення 9000шт. гофропіддонів; надати докази, які підтверджують те, що відповідач відмовився від прийняття 9000шт. гофропіддонів.

У заяві №651 від 03.09.08р. позивач посилається на те, що гофропіддони виготовлялися на штранцформі відповідача та згідно креслень піддону та штанцформи, затверджених відповідачем, дана продукція є винятковою тільки для відповідача, розробленою згідно його креслення та для його виготовлення була виготовлена спеціальна штанцформа, за допомогою якої і виготовлялися піддони, а на кожен другий типорозмір потрібна інша штранцформа.

Однак з представлених позивачем в обґрунтування цих тверджень креслення та акту приймання-передачі штанцформи від 12.11.07р. не вбачається, що саме ці гофропіддони у кількості 9000шт. виготовлялися конкретно для відповідача, у зв”язку з чим не можуть бути належними доказами понесення позивачем збитків на виготовлення гофропіддонів у кількості 9000шт. саме для відповідача.

Крім того, в наданому позивачем акті приймання передачі лише зазначено, що відповідач передав позивачу штанцформу на відповідальне зберігання з правом використання для виготовлення гофропіддонів і жодного посилання на те, що штранцформа передавалася для виготовлення спірних 9000шт. гофропіддонів саме для відповідача в даному акті немає.

Надані позивачем рахунки №156 за липень 2008р., №34 від 30.06.08р., №1365 від 07.07.08р., №3226 від 30.06.08р., виставлені позивачу за електроенергію, газ, воду та стоки, накладні №РН-0000399 від 22.04.08р., №АТ-0000617 від 13.05.08р., №РН-0000461 від 13.05.08р., №П-05/038 від 14.05.08р. на придбання позивачем картону, крохмалю, папіру, крафт-лайнеру, соди та бури а також банківськи виписки на їх оплату, не можуть вважати належними доказами, які б підтверджували факт понесення позивачем витрат на виготовлення 9000шт.гофропіддонів, оскільки з означених документів не вбачається, що ці матеріали та послуги були придбані позивачем саме для виготовлення гофропіддонів для відповідача.

Також не може вважатися належним доказом витрат позивача на виготовлення 9000шт. гофропіддонів для відповідача наявні в матеріалах справи розрахунок та калькуляція втрат, оскільки вони складені позивачем в односторонньому порядку.

З наданої позивачем накладної від 04.06.08р. на суму 26 550грн. також не вбачається, що саме для відповідача та за його заявкою були виготовлені 9000шт. гофропіддонів.

Разом з цим, позивачем не представлено жодного доказу, який би підтверджував факт відмови відповідача від прийняття 9000шт. гофропіддонів.

Будь-яких інших доказів, що підтверджують факт понесення позивачем збитків на виготовлення 9000шт. гофропіддонів саме для відповідача суду не представлено.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність у нього збитків на виготовлення 9000шт. гофропіддонів для відповідача, факт відмови відповідача від прийняття даного товару, тобто порушення ним виконання договірних зобов’язань, а також причинний зв’язок між протиправними діями відповідача та завданими збитками.

За таких обставин, господарський суд відмовляє у заявлених вимогах в частині стягнення збитків в сумі 26 550грн. 00коп. у зв’язку з недоведеністю.

Твердження відповідача в частині того, що комерційний директор не мав права підписувати заявку №18/10 від 29.05.08р. господарський суд вважає юридично неспроможними, оскільки згідно вимог діючого законодавства заявка на виготовлення продукції не є юридичним актом.

До того ж, суд звертає увагу на те, що відповідач заперечує проти стягнення пені, яка взагалі не була заявлена позивачем до стягнення.

Судові витрати згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 530, 614 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Дон.Пак” м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Кристал” м.Костянтинівка з урахуванням уточнення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Кристал” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Дон.Пак” основний борг в сумі 75 671грн. 30коп., витрати по сплаті держмита в сумі 756грн. 71коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 87грн. 33коп.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

У судовому засіданні 04.09.08р. оголошено повний текст рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя