ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.08 р.                     Справа № 20/203

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м.Київ

до відповідача Державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль”, м.Зугрес

про стягнення 583129,09 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Коваленко Л.М. – за довіреністю

від відповідача Безщасна Г.В. – за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулася Дочірня компанія „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, в особі Донецької філії, м.Донецьк, із позовом до Державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль”, м.Зугрес, про стягнення 583129,09 грн. за договором на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджету, а також інших суб’єктів № 06/06-1010 БО-6 від 29.12.2006р., з яких 403531,56 грн. – сума основного боргу, 43930,87 грн. – сума пені, 118520,08 – сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 17146,58 грн. – сума 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджету, а також інших суб’єктів № 06/06-1010 БО-6 від 29.12.2006р. із додатковими угодами; розрахунок боргу; акт звірення розрахунків; акти прийому – передачі.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву № 880 від 09.09.2008р., у якому позовні вимоги стосовно суми основного боргу визнав у повному обсязі, відносно вимог щодо штрафних санкцій просить зменшити їх розмір до 5000,00 грн., посилаючись на ст. 233 Господарського кодексу України, на те, що ДП є єдиним постачальником теплової енергії у м.Зугрес і здійснює закупівлю природного газу виключно для виробництва теплової енергії, яка постачається населенню та бюджетним установам міста. Також основною діяльністю відповідача, з якої він отримує прибуток, є постачання теплової енергії, та зважаючи на те, що підприємство має сезонний графік випуску продукції (виробництво теплової енергії здійснюється тільки в опалювальний період, тобто з 15 жовтня до 15 квітня, а у інший період у підприємства немає ніяких доходів), провести погашення зазначеної заборгованості перед позивачем до теперішнього часу не виявилося можливим. Отже вважає, що заборгованість виникла не з вини відповідача, до того ж порушення зобов’язання не спричинило збитків іншим учасникам господарських відносин, а це дає суду право на свій розсуд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, у випадку стягнення штрафних санкцій призведе до погіршення фінансового становища підприємства і стійкої неплатоспроможності. В обґрунтування свого клопотання про зменшення суми штрафних санкцій відповідач надав суду звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2007р.; звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2008р.; договір № 61 на поставку теплової енергії у гарячій воді від 29.11.2005р.; рахунки – фактур; ухвали господарського суду Донецької області про порушення справ; довідку № 878 від 08.09.2008р.; акт звірення розрахунків.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

29.12.2006р. між Дочірньою компанією „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, м.Київ (Постачальник), та Державним підприємством „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль”, м.Зугрес (Покупець), був укладений договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджету, а також інших суб’єктів № 06/06-1010 БО-6 (далі – договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач (Постачальник) зобов’язався передати у власність відповідача (Покупця) в 2007 році природний газ, а Покупець зобов’язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно із п. 6.1 договору, оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.1, 7.2 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов’язань по договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України. В разі неоплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 6.1 договору, Покупець сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином, передав у власність відповідача в 2007 році природний газ, що підтверджується, наявними у матеріалах справи актами приймання – передачі природного газу.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за вищевказаним договором, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 403531,56 грн. – суми основного боргу, 43930,87 грн. – суми пені, 118520,08 – суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 17146,58 грн. – суми 3% річних.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Позовні вимоги в частині основного боргу підтверджуються наявними у справі копіями договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджету, а також інших суб’єктів № 06/06-1010 БО-6 від 29.12.2006р. із додатковими угодами, актів прийому – передачі.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 403531,56 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 118520,08 грн. – суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 17146,58 грн. – суми 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Під час розгляду справи відповідач надав суду звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2007р., звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2008р., договір № 61 на поставку теплової енергії у гарячій воді від 29.11.2005р., рахунки – фактури, ухвали господарського суду Донецької області про порушення справ, довідку № 878 від 08.09.2008р., акт звірення розрахунків. Посилається на ст. 233 Господарського кодексу України те, що ДП є єдиним постачальником теплової енергії у м.Зугрес і здійснює закупівлю природного газу виключно для виробництва теплової енергії, яка постачається населенню та бюджетним установам міста. Також основною діяльністю відповідача, з якої він отримує прибуток, є постачання теплової енергії, та зважаючи на те, що підприємство має сезонний графік випуску продукції (виробництво теплової енергії здійснюється тільки в опалювальний період, тобто з 15 жовтня до 15 квітня, а у інший період у підприємства немає ніяких доходів), провести погашення зазначеної заборгованості перед позивачем до теперішнього часу не виявилося можливим. Отже вважає, що заборгованість виникла не з вини відповідача і до того ж порушення зобов’язання не спричинило збитків іншим учасникам господарських відносин, а це дає суду право на свій розсуд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, у випадку стягнення штрафних санкцій призведе до погіршення фінансового становища підприємства і стійкої неплатоспроможності.

Зважаючи на вищевикладене, та на те, що Державне підприємство „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль”, м.Зугрес є державним підприємством, єдиним постачальником теплової енергії у м.Зугрес, приймаючи до уваги систематичні неплатежі населення за надані послуги, суд зменшує суму стягуваної з відповідача на користь позивача пені на 50%, скориставшись правом, наданим суду п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, отже клопотання відповідача про зменшення розміру суми пені підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, враховуючи заперечення та майнові інтереси позивача, суд зменшує стягувану з відповідача суму пені, заявлену позивачем в розмірі 43930,87 грн., до 21965,43 грн.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, але доказів повної сплати суми заборгованості на користь позивача суду не надав.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, ст. ст. 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 , 233 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м.Київ, до Державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль”, м.Зугрес, - задовольнити частково.

Розмір стягуваної пені – зменшити до 21965,43 грн.

Стягнути з Державного підприємства „Зуївська експериментальна теплоелектроцентраль” (86783, м.Зугрес, Донецька область, вул. Станційна, 1, поточний рахунок 6016 ПІБ м.Харцизьк, МФО 334345, ) на користь Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 1, поточний рахунок 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) 403531,56 грн. – суми основного боргу, 21965,43 грн. – суми пені, 118520,08 грн. – суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 17146,58 грн. – 3% річних, 5611,63 грн. – державного мита, 113,55 грн. – витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Видати наказ у встановленому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошено 09.09.08р.

Повний текст рішення підписано 11.09.08р.

Суддя

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу

Вик. Марченко Ю.О.