ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.05.2008 року                                                            Справа № 3/4пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                              Семендяєвої І.В.

суддів                                                  Єжової С.С.

Парамонової Т.Ф.

за присутністю секретаря

судового засідання                              Антонової І.В.

та представників сторін:

від позивача                               - Тимофєєва Г.О., юрисконсульт, довіреність

№ Н-01/722 від 16.03.06,

- Лазарєв В.Г., старший інспектор під’їзних колій Попаснянської виробничої дільниці Луганської дирекції залізничних перевезень, довіреність

№ Н-01/5169 від 28.12.07,

від відповідача                              - Волков М.М., адвокат, довіреність № 8 від 01.10.06,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                               Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Попаснянської виробничої дільниці Луганської дирекції залізничних перевезень,

м. Попасна Луганської області

на рішення

господарського суду                     Луганської області

від                                                   07.04.08 (підписано 11.04.08)

у справі                                        № 3/4пд (суддя Доманська М.Л.)

за позовом                                        Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Попаснянської виробничої дільниці Луганської дирекції залізничних перевезень,

м. Попасна Луганської області

до відповідача                              Колективного підприємства „Лисичанський завод залізобетонних виробів”, м. Лисичанськ Луганської області

про                                                  викладення пункту договору у редакції позивача

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2008 року державне підприємство „Донецька залізниця” в особі Попаснянської виробничої дільниці Луганської дирекції залізничних перевезень, м. Попасна Луганської області (далі за текстом - ДП „Донецька залізниця” в особі Попаснянської виробничої дільниці Луганської дирекції залізничних перевезень, позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою про викладення пункту 13 договору № 3/59 на подачу та забирання вагонів КП „Лисичанський завод залізобетонних виробів” від 25 грудня 2007 року у такій редакції: „Відстань для стягнення збору за подачу, забирання вагонів в обидва кінця (рахуючи від вихідної стрілки № 60 станції Переїзна) складає а) на колії №№ 31, 32 - 22,9 км; б) №№ 40, 41 –22,9 км., з яких по колії, що належить залізниці –22,3 км.”

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.04.08 у справі № 3/4пд у задоволенні позовних вимог відмовлено. Дане рішення мотивовано тим, що позивачем не додержаний порядок врегулювання розбіжностей до вищезазначеного договору (п. 3.4 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій); що відповідач правомірно посилається на п. 1.2 розділу 2 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України; що на підставі наявних у справі матеріалів суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під’їзна колія відповідача примикає стрілкою № 64 до колії № 31-а Білогорівського парку станції Переїзна Донецької залізниці, який не знаходиться за межами станції Переїзна, а як раз знаходиться у межах цієї станції; стрілка примикання під’їзної колії підприємства відповідача є стрілкою примикання до Білогорівського парку станції Переїзна Донецької області, і саме від цієї стрілки має відзначатись відстань подачі й забирання вагонів. Отже п. 13 договору у редакції відповідача не суперечить нормам діючого законодавства та відповідає вимогам п. 1.2 Тарифного керівництва № 1 та, відповідно, вимогам Статуту залізниць України.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою № 3/06-77 від 18.04.08, якою просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення.

Уточненням до вимог за апеляційною скаргою № 3/06-98 від 19.05.08 заявник просить суд рішення господарського суду Луганської області від 07.04.08 скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник вказує на те, що висновки місцевого господарського суду у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та нормам діючого законодавства; що судом першої інстанції порушені норми матеріального (ст. 5 Статуту залізниць України, розділ 2 п. 1.2 Тарифного Керівництва № 1, розділи 5, 14 Правил технічної експлуатації залізниць України, розділ 12 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України) та процесуального права (ст. ст. 33, 36, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Луганський апеляційний господарський суд на підставі ст. 98 Господарського процесуального кодексу України ухвалою від 30.04.08 прийняв до провадження апеляційну скаргу позивача.

Розпорядженням першого заступника голови суду від 30.04.08 для розгляду вказаної вище апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Семендяєва І.В., судді –Єжова С.С., Парамонова Т.Ф.

Відповідач відзивом, який був наданий суду 20.05.08, відхилив доводи апеляційної скарги через їх необґрунтованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

За змістом ст. 101 вказаного Кодексу у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарським судом Луганської області обґрунтовано відмовлено ДП „Донецька залізниця” в особі Попаснянської виробничої дільниці Луганської дирекції залізничних перевезень у задоволенні заявлених до КП „Лисичанський завод залізобетонних виробів” позовних вимогах про викладення п. 13 договору № 3/59 на подачу та забирання вагонів від 25.12.07 у редакції позивача, оскільки дотримано норми матеріального та процесуального права, повністю з’ясовано всі фактичні обставини справи.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем 25.12.07 вручено відповідачу разом із супровідним листом № 312-24-368 (а. с. 48, т. 1) два екземпляра проекту договору № 3/59 на подачу та забирання вагонів з метою оформлення у встановленому порядку і акт обстеження умов праці на під’їзної колії від 20.12.07.

27.12.07 відповідач повернув позивачу один екземпляр договору із протоколом розбіжностей (а. с. 9, 50-51, т. 1), які останній отримав 10.01.08 за вхідним номером 1048 (а. с. 75, т. 1).

14.01.08 позивач телеграмою (а. с. 76, т. 1) призначив дату розгляду розбіжностей із відповідачем на 17.01.08, але телеграмою № 790 від 16.01.08 позивач переніс дату розгляду розбіжностей на 22.01.08 (а. с. 78, т. 1) та 21.01.08 у зв’язку з виробничою необхідністю позивач телефонограмою знов переніс дату розгляду розбіжностей на 23.01.08 (а. с. 79, т. 1). Отже остаточна дата розгляду розбіжностей є 23.01.08.

У призначений день при узгодженні розбіжностей за договором № 3/59 на подачу та забирання вагонів сторони до згоди не прийшли, про що був складений протокол від 23.01.08 (а. с. 59, т. 1).

Позивач виклав п. 13 договору № 3/59 на подачу та забирання вагонів у наступній редакції: „Відстань для стягнення збору за подачу, забирання вагонів в обидва кінця (рахуючи від вихідної стрілки № 60 станції Переїзна) складає: а) на колії №№ 31, 32 –22, 9 км; б) на колії №№ 40, 41 –22, 9 км., з яких по колії, що належить залізниці, - 22, 3 км.” Проте, відповідач зазначений пункт виклав таким чином: „Відстань для стягнення збору за подачу, прибирання вагонів в обидва кінця складає: а) на колії №№ 31, 32 –2,6 км.; б) на колії №№ 40, 41 –2,3 км., з яких по колії, що належить залізниці –1, 8 км.”

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем дотримано порядок врегулювання розбіжностей із відповідачем згідно Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.00 за номером 875/5096 (далі за текстом - Правила), не відповідають положенням діючого законодавства та фактичним обставинам справи.

Пункт 3 вказаних Правил регулює порядок укладання договорів про експлуатацію під’їзних колій і договорів про подачу та забирання вагонів.

Підпунктом 3.4 Правил передбачено, що оформлення договору про експлуатацію під’їзної колії та договору про подачу та забирання вагонів виконується в такому порядку:

- проект договору розробляється залізницею. Підписаний у двох примірниках проект договору надсилається на підпис підприємству. Підприємство підписує і повертає залізниці проект договору у двадцятиденний термін. Цей термін обчислюється: у разі пересилки проекту договору з посильним - з дати розписки про отримання договору, у разі пересилки поштою - з дати календарного штемпеля

поштового відділення в пункті знаходження адресата. Якщо при підписанні договору в підприємства виникнуть заперечення стосовно його умов, то незалежно від цього воно підписує договір, складає протокол розбіжностей і направляє його у двох примірниках залізниці одночасно з підписаним договором. Наявність розбіжностей оговорюється в договорі. У разі неповернення залізниці підписаного

проекту договору у двадцятиденний термін, договір набирає чинності в редакції залізниці;

- залізниця не пізніше ніж через 20 днів після отримання цього протоколу розбіжностей зобов’язана призначити день розгляду розбіжностей, про що вона має повідомити підприємство у десятиденний термін після отримання протоколу і не пізніше ніж за 10 днів до призначеної дати розгляду. Якщо залізниця у вказаний термін не призначить дату розгляду розбіжностей, договір набирає чинності в редакції підприємства. У випадку неприбуття представника підприємства у призначений термін для розгляду розбіжностей договір набуває чинності в редакції залізниці; розбіжності, що залишилися неврегульованими, оформлюються новим протоколом і у двадцятиденний термін після дня їх розгляду передаються залізницею до господарського суду. Якщо в указаний термін розбіжності не будуть направлені до арбітражного суду, то договір набуває чинності в редакції підприємства.

За матеріалами даної справи вбачається, що позивач не призначив дату розгляду розбіжностей у десятиденний термін після отримання протоколу розбіжностей (остаточна дата розгляду розбіжностей –23.01.08, а позивач отримав протокол 10.01.08) та не повідомив про це відповідача не пізніше ніж за 10 днів до призначеної дати розгляду, як того вимагає п. п. 3.4 Правил (дата повідомлення про день розгляду розбіжностей лише 21.01.08).

Таким чином, позивачем не додержано порядок врегулювання розбіжностей до договору, який викладений у п. 3.4 Правил.

Місцевий господарський суд обґрунтовано зробив висновок про те, що під’їзна колія підприємства відповідача примикає до станційних колій Білогорівського парку станції Переїзна Донецької залізниці та Білогорівський парк станції Переїзна є станційними коліями у межах станції Переїзна Донецької залізниці.

Визначення відстані подачі і забирання вагонів передбачено розділом 2 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (ТАРИФНЕ КЕРІВНИЦТВО № 1), затвердженого Наказом Міністерства транспорту від 15.11.99 № 551 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за номером 828/4121 (далі за текстом –Тарифне керівництво № 1).

Згідно п. 1.2 зазначеного Збірнику відстань подачі й забирання вагонів указується в договорі про експлуатацію під'їзної колії (договорі про подачу і забирання вагонів). Відстань подачі й забирання вагонів визначається від стрілки примикання під’їзної колії, якщо вона примикає до колій станції, або від вихідної стрілки станції, з якої подаються вагони, якщо під’їзна колія примикає до перегону чи в інших місцях за межами станції.

Відповідно до Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 31.08.05 № 507, введеної в дію з 01 квітня 2006 року, станцією є роздільний пункт з колійним розвитком, який дозволяє проводити операції по прийому, відправці, схрещуванню і обгону поїздів, операції по прийому і видачі вантажів і обслуговуванню пасажирів, а за умови розвинених колійних пристроїв –маневрову роботу по розформуванню і формуванню поїздів і технічні операції з поїздами. Згідно розділу 3 даної Інструкції парк станції –це станційні колії, призначені для виконання однакових (неоднакових) технологічних операцій, станційні колії –це колії у межах станції.

За п. 1.2 Тарифного керівництва № 1 відстань подачі й забирання вагонів визначається за затвердженою технічною документацією (технічним паспортом під’їзної колії, технічно-розпоряджувальним актом (ТРА) станції, відомістю під’їзної колії (додаток до ТРА), схемою під'їзної колії, схемою станції) або за фактичним заміром.

Згідно з п. 3.7 Технологічного процесу роботи станції Переїзна Донецької залізниці, затвердженого 27 грудня 2005 року заступником начальника Донецької залізниці, техніко-розпорядчому акту станції Переїзна Донецької залізниці та схемі станції, які маються в матеріалах цієї справи, станція Переїзна включає до себе безпосередньо станцію, Чорноморський та Білогорівський парки, роз’їзд Томашевський і станцію Новодружевська. Отже Білогорівський парк є складовою частиною станції Переїзна і саме від стрілки Білогорівського парку станції Переїзна документально та фактично має визначатись відстань для подачі та забирання вагонів, поданих на адресу відповідача або забраних у відповідача.

На підставі вищевикладеного, можливо зробити висновок про те, що під’їзна колія відповідача примикає стрілкою № 64 до колії № 31-а Білогорівського парку станції Переїзна Донецької залізниці, який знаходиться саме в межах станції Переїзна. Стрілкою примикання під’їзної колії підприємства відповідача є стрілка примикання до Білогорівського парку станції Переїзна і саме від цієї стрілки повинна визначатись відстань подачі й забирання вагонів.

Тому доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються судовою колегією у зв’язку з їх безпідставністю.

За таких обставин місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив у рішенні, що оскаржується, про відповідність нормам діючого законодавства пункту 13 договору № 3/59 на подачу та забирання вагонів у редакції відповідача.

Таким чином, відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України рішення місцевого господарського суду, що оскаржується у даному випадку, ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито за подання апеляційної скарги покласти на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 43, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Попаснянської виробничої дільниці Луганської дирекції залізничних перевезень, м. Попасна Луганської області № 3/06-77 від 18.04.08 на рішення господарського суду Луганської області від 07.04.08 по справі № 3/4пд залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 07.04.08 у справі № 3/4пд залишити без змін.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                            І.В. Семендяєва

Суддя                                                                                 С.С. Єжова

Суддя                                                                                Т.Ф. Парамонова