донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.06.2008 р.                                                              справа №4/41

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Мирошниченка С.В.

суддів

Колядко Т.М. , Скакуна О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Єгудін Д.Я.-за довір.,

від відповідача:

Некрасова Л.М.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного комунального підприємства "Біосфера Донецька " м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

23.04.2008 року

по справі

№4/41 (Гринько С.Ю.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство енергетичного постачання "Горенерго" м.Донецьк

до

Державного комунального підприємства "Біосфера Донецька " м.Донецьк

про

стягнення 3966,60грн.

Державне комунальне підприємство "Біосфера Донецька" м.Донецьк подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 23.04.2008р. по справі №4/41.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Гринько С.Ю.) задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство енергетичного постачання "Горенерго" м.Донецьк до Державного комунального підприємства "Біосфера Донецька" м.Донецьк про стягнення 3856,12грн. в повному обсязі. Стягнув з Державного комунального підприємства "Біосфера Донецька" м.Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство енергетичного постачання "Горенерго" м.Донецьк грошові кошти в сумі 3856,12грн., які сплачені у якості попередньої оплати в рахунок послуг, які не були надані, державне мито-102,00грн. та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить вимогам закону.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

В позові позивач наполягав на стягненні суми, як отриманої без достатньої правової підстави відповідно до ч.1; 3 ст.1212 ЦК України.

25.04.2005р. сторони уклали договір, відповідно до якого замовник-позивач здає на полигон відходи, а виконавець приймає їх до захоронення, складування (п.п1.1. договору), а відповідно до п.2.1. замовник повинен здійснювати повну передплату. Цим договором сторони не встановили порядок та строки здачі-приймання відходів. За своєю юридичною суттю це є договор про надання послуг і порядок виконання регулюється ст.ст.901-907 ЦК України.

Позивач наполягає на тому, що на виконання умов договору він перерахував передоплату (аванс) станом на 01.10.2006р. в сумі 37444грн., а відповідач надав послуги, передбачені договором, на загальну суму 33587грн.88коп. Позивач заявою про уточнення позову без дати (а.с.25) наполягає на тому, що перерахована відповідачу сума є завдатком в розумінні ст.570 ЦК України та вважає, що завдаток повинен бути повернений відповідачем в зв"язку з невиконанням відповідачем умов договору.

Господарський суд дійшов висновку, що умови договору були порушені відповідачем; також суд застосував вимоги п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України до спірних відносин. При цьому позивач не послався на цю статтю, як на підставу своїх вимог (а.с.25).

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку спірна сума не є завдатком, оскільки сторони в договорі не передбачили це письмово. Дану суму необхідно вважати авансом.

Відповідно до ст.903 ЦК України в разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов"язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов"язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, в даному випадку, необхідно встановити чи був невиконаний договір, та якщо він не був виконаний, то з чиєї вини.

Договором передбачено, що замовник-позивач має право вивозити на полигон відходи, а виконавець-відповідач зобов"язаний приймати від позивача відходи (п.п.3.1., 3.2. договору). Тобто позивач повинен довести той факт, що він вивозив відходи на полигон, а відповідач відмовився від приймання відходів. Такі докази позивач суду не надав, крім того, в засіданні апеляційного суду представник позивача пояснив, що у позивача була відсутня необхідність вивозити відходи. Тобто позивач не довів суду, що неможливість виконання договору про надання послуг виникла з вини відповідача. Відповідно до ч.2 ст.903 ЦК України в цьому випадку позивач не має підстав вимагати від відповідача повернення спірної суми.

Господарський суд взагалі не дав оцінки викладеним обставинам, тому прийняв невірне рішення.

Керуючись ст. ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1)Апеляційну скаргу задовольнити.

2)Рішення господарського суду Донецької області від 23.04.2008р. по справі №4/41 скасувати.

3)В позові відмовити.

Головуючий          С.В. Мирошниченко

Судді:          Т.М. Колядко

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду