ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2008 р.

Справа № 3-16/2-08-32

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Н.Б.Таценко

суддів М.В.Сидоренко, М.А. Мишкіної

секретар судового засідання Соломахіна О.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Карпенко І.В. –довіреність № 357 від 20.02.2008р.

від відповідача: Кіхтенко О.С. –довіреність від 25.04.2008р. № 241/исх-гс

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Тіхонов Р.І. – довіреність від 04.04.2008р. № 2349/15/14-08

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської залізниці

на рішення господарського суду Одеської області

від 17.03.2008р.

по справі № 3-16/2-08-32

за позовом: Одеської залізниці

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство транспорту та зв’язку України

до відповідача: Одеської міської ради

про визнання права власності

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.03.2008р. по справі № 3-16/2-08-32 (суддя Д’яченко Т.Г.) у задоволенні позовних вимог Одеської залізниці за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерства транспорту та зв’язку України до Одеської міської ради про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права державної власності на об’єкт автомобільні бокси, майстерні та підсобні приміщення загальною площею 644,6 м2, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іванівський переїзд, 10, що перебуває в повному господарському віданні Державного підприємства „Одеська залізниця”, відмовлено повністю, т. я. згідно Постанови КМУ від 05.11.1991р. № 311 „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю”, ст. ст. 1, 4, з положенням п. „і”, ч. 1 ст. 7 Закону України „Про управління об’єктами державної власності”, ст. 328, ч. 2 ст. 16, ст. 190 ЦК України з вимогами про захист права державної власності може звертатись уповноважений орган державної влади, яким у даному випадку є Фонд державного майна України, допущення позивачем процесуальних порушень при визначенні статусу Міністерства транспорту та зв’язку України, за відсутності чітко визначеної позиції, викладеної у позовній заяві компетентного державного органу, суд не має підстав для розгляду заявлених позовних вимог по суті.

Одеська залізниця звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 31.03.2008р., в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 17.03.2008р. по справі № 3-16/2-08-32 скасувати, прийняти нове рішення суду, задовольнити позовні вимоги Одеської залізниці по ч. 5 ст. 22, ч. ч. 1, 3 ст. 136 ГК України, ст. ст. 182, 331, 392 ЦК України, ст. 116 Конституції України, ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.2004р., п. 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.05.2002р. з наступними змінами і доповненнями, згідно ч. 3 ст. 73, ч. 2 ст. 74 ГК України майно Одеської залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві господарського відання, відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України „Про управління об’єктами державної власності” Міністерство транспорту та зв’язку України є суб’єктом управління майном, що закріплене за позивачем на праві господарського відання, визнання Одеською залізницею (суб’єктом господарювання) права власності за державою (власником) в особі Міністерства транспорту та зв’язку України (уповноважений орган державної влади) з подальшою державною реєстрацією цього права є єдиним можливим судовим правовим способом захисту права господарського відання Одеської залізниці за умови відсутності правовстановлювальних документів на майно та бездіяльності власника щодо захисту права власності шляхом його визнання з подальшим проведення його державної реєстрації.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заслухавши представників сторін та третьої особи, колегія суддів,

В с т а н о в и л а:

14.12.2007р. Одеська залізниця звернулася до господарського суду Одеської області з позовною заявою № НЮ-14/1574 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерства транспорту та зв’язку України до Одеської міської ради про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права державної власності на об’єкт автомобільні бокси, майстерні та підсобні приміщення загальною площею 644,6 м2, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іванівський переїзд, 10, що перебуває в повному господарському віданні Державного підприємства „Одеська залізниця”, по ч. 5 ст. 22, ч. ч. 1, 3 ст. 136 ГК України, ст. ст. 392, 326 ЦК України, ч. 1 ст. 4, ч. 3 ст. 8, ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, п. п. 1.1, 1.3, 1.4, 1.5, 1.12, 2.1 3.5, 6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002р. № 7/5, відповідно до п. 1 свого Статуту позивач є статутним державним підприємством, яке підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України та входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України, котре по ст. ст. 3, 4 Закону України „Про управління об’єктами державної власності” є суб’єктом управління майном, що являється державною власністю, закріпленим за позивачем на праві господарського відання згідно ч. 3 ст. 73, ч. 2 ст. 74 ГК України, вказаний об’єкт знаходиться на балансі відокремленого структурного підрозділу „Одеська дистанція сигналізації та зв’язку” Державного підприємства „Одеська залізниця” і відображений в самостійному балансі підприємства, 13.07.2000р. відповідно до рішення Одеської міської ради народних депутатів від 28.04.2000р. Одеській залізниці, як землекористувачу, виданий Державний акт на право постійного користування землею (серія І-ОД № 000301).

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.03.2008р. по справі № 3-16/2-08-32 у задоволенні наведених позовних вимог відмовлено повністю з мотивів, наведених в описовій частині постанови. При цьому рішення господарського суду (за винятком положень мотивувальної частини щодо наявності права на звернення в даному випадку з вимогами про захист державної власності саме у Фонду державного майна України і відсутності підстав для розгляду заявлених позовних вимог по суті) відповідає чинному законодавству, матеріалам та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Діючим законодавством розмежовані права власника державного майна в особі уповноваженого органу і права суб'єкта господарювання, у якого це майно знаходиться на праві господарського відання. Так, відповідно до ч. 2 ст. 73 ГК України орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, а майно державного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за державним підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління (ч. 3 ст. 73 ГК України). Крім того, по ч. 2 ст. 141 ГК України управління об'єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. В даному випадку уповноваженим органом центральної виконавчої влади являється галузеве Міністерство транспорту та зв'язку України, котре і здійснює функції власника майна щодо такого державного підприємства, тоді як майно залізниці згідно п. 4.2 Статуту Одеської залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання. Таким чином, Одеська залізниця не є власником майна і повноваження на управління державним майном у останньої відсутні. Викладене свідчить, що права та законні інтереси Одеської залізниці стосовно права власності на спірне майно не порушені.

Згідно ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу. Наразі статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, визначений законодавцем у ст. 27 ГПК України.

Чинне процесуальне законодавство передбачає, що якщо позов подано особою не у власних інтересах, а в інтересах іншої особи (в даному випадку - Міністерства транспорту та зв'язку України), то позивачем є особа, в інтересах якої подано позов про захист її прав і законних інтересів. Однак Міністерство транспорту та зв'язку України по цій справі виступає в якості 3-ої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору і не користується правами, які належать виключно позивачу.

За таких обставин рішення господарського суду від 17.03.2008р. (за винятком вищенаведених положень його мотивувальної частини) відповідає чинному законодавству, матеріалам та обставинам справи, підстав для його скасування і задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 17.03.2008р. по справі № 3-16/2-08-32 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя                                                                       Н.Б. Таценко

Суддя                                                                                                       М.В. Сидоренко

Суддя                                                               М.А. Мишкіна

Постанова підписана 08.05.2008р.