СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

07 травня 2008 року

Справа № 2-1/296-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Фенько Т.П.,

за участю представників сторін:

не з'явились,

розглянувши апеляційне подання Керченського міжрайонного природоохоронного прокурора на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ковтун Л.О.) від 11.03.2008 у справі №2-1/296-2008

за позовом           Керченського міжрайонного природоохоронного прокурора (вул. К. Маркса, 28, місто Керч, 98300)

в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим (вул. Кечкеметська, 114, місто Сімферополь, 95038)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Укрроснафта" (вул. С.-Ценського, 44-8, місто Сімферополь, 95001)

Щебетівської селищної ради (вул. Леніна, 26, смт.Щебетівка, місто Феодосія, 98187)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Керченський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Укрроснафта" та Щебетівської сільської ради про визнання договору оренди земельної ділянки площею 1 га, укладений між відповідачами 30.05.2003 недійсним.

Доводи мотивовані тим, що при укладенні договору оренди грошова оцінка земель не проводилась, що є порушенням статті 13 Закону України „Про оцінку земель” № 1378-IV від 11.12.2003, статті 15 Закону України „Про оренду землі” № 161-XIV від 06.10.1998, підставою для визнання договору недійсним у зв'язку з невизначеністю розміру орендної плати та відсутністю істотних умом договору. Крім того, прокурор вказує на порушення орендарем вимог статті 143 Земельного кодексу України та 416 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.03.2008 у справі № 2-1/296-2008 (суддя Ковтун Л.О.) у справі № 2-1/296-2008 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у позивача з дійсного спору відсутнє матеріальне право вимоги у розумінні статті 16 Цивільного кодексу України, що обумовлює відсутність підстав для звернення позивача із позовною завою у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор звернувся з апеляційним поданням, в якому просить рішення скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Позовна заява подавалась прокурором в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим, до повноважень якої належить здійснення державного контролю за використанням і охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення 9викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; внесення клопотань до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель тощо.

Згідно з положенням про Державну інспекцію з контролю за використанням та охороною земель, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 № 1958 Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель є урядовим органом державного управління, якій діє у складі Держкомзему і йому підпорядковується. Основними завданнями Держінспекції є участь у межах своєї компетенції в реалізації державної політики у сфері земельних відносин; організація та здійснення державного контролю за використанням і охороною земель.

Таким чином, на думку прокурора, Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель Автономної Республіки Крим виконує делеговані йому центральним органом виконавчої влади функції у тому числі із здійснення державного контролю щодо забезпечення додержання земельного законодавства та реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель.

Отже, рішення суду першої інстанції повинно бути скасованим у зв’язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційне подання Щебетівська селищна рада просить залишити його без задоволення, а рішення суду першої інстанції –без змін.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.05.2008 змінено склад судової колегії, суддю Маслову З.Д. замінено на суддю Дугаренко О.В.

В судове засідання прокурор та представники сторін не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судова колегія розглядає справу за відсутністю прокурора та сторін, оскільки їх явку в судове засідання не визнано обов’язковою, за наявними у справі матеріалами.

Повторно, відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України розглянувши справу, судова колегія встановила таке.

30.05.2003 між Щебетівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Укрроснафта" укладений договір оренди земельної ділянки, за яким в оренду товариству передано земельну ділянку площею 1 га, яка розташована у с. Курортне.

Пунктом 3.1 договору встановлений розмір орендної плати за користування земельною ділянкою. Пунктом 3.3 договору оренди встановлено, що грошова оцінка земель с. Курортне не проводилася, що стало підставою для звернення прокурора з дійсним позовом до суду.

Судова колегія не може погодитись з доводами позивача про те, що вказані обставини є підставою для визнання договору недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір укладений 30.05.2003.

Обов’язковість проведення грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України „Про оцінку земель” № 1378-IV від 11.12.2003, тобто після укладення договору.

Таким чином, на час укладення договору порушень закону у цій частині не існувало.

Судова колегія приймає до уваги, що пунктом 3.4 договору сторони передбачили можливість зміни розміру орендної плати.

Згідно статті 21 Закону України „Про оренду землі” № 161-XIV від 06.10.1998 (із змінами та доповненнями) орендна плата за землю –це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

З урахуванням договірних обов’язків сторонам за договором ніщо не заважає переглянути розмір орендної плати за оренду земельної ділянки та привести цій договір у відповідність до Закону України „Про оцінку земель” № 1378-IV від 11.12.2003.

Але вказані обставини не є підставою для визнання договору недійсним, оскільки на час укладення договору були визначені усі істотні умови договору.

Доводи позивача стосовно порушення орендатором земельної ділянки вимог статті 143 Земельного кодексу України, статті 416 Цивільного кодексу України не можуть бути прийняти до уваги у зв'язку з наступним.

Стаття 143 Земельного кодексу України передбачає примусове припинення права на земельну ділянку.

Стаття 416 Цивільного кодексу України передбачає припинення права користування земельною ділянкою для забудови.

Але припинення права на земельну ділянку та визнання договору недійсним - це різни правові категорії, які тягнуть різні правові наслідки. Оскільки позивачем заявлено позовну заяву про визнання договору недійсним, а не розірвання договору оренди внаслідок припинення права користування земельною ділянкою, посилка позивача на статтю 143 Земельного кодексу України та статтю 416 Цивільного кодексу України є некоректною.

Оскільки рішення суду про відмову у задоволенні позову по суті є правильним, судова колегія не має підстав для скасування судового рішення.

Апеляційне подання залишається без задоволення на підставі вищевказаного.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Керченського міжрайонного природоохоронного прокурора залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.03.2008 у справі № 2-1/296-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя                              підпис                    В.А. Лисенко

Судді                                                            підпис                    О.В. Дугаренко

підпис                    Т.П. Фенько