ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№ 32/11пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т.Б. Дроботової –головуючого

Н.О. Волковицької

Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача

не з’явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)

відповідача

не з’явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Виконавчого комітету Донецької міської ради

на рішення

господарського суду Донецької області від 14.03.2008 року

у справі

№ 32/11пн господарського суду Донецької області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Друкарня "Новий світ"

до

Виконавчого комітету Донецької міської ради

про

визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Друкарня "Новий світ" звернулось до господарського суду з позовом до Виконавчого комітету Донецької міської ради про визнання права власності на перебудовану та реконструйовану будівлю по вул. Батищева, 2а у Київському районі на підставі статей 331, 376, 392 Цивільного кодексу України.

При цьому позивач зазначає про надання йому земельної ділянки, де розташовано нерухоме майно, у встановленому порядку (укладення з відповідачем договору оренди земельної ділянки) та про відповідність реконструйованого приміщення будівельним нормам та розробленому проекту.

У поясненні до позову (т.1, а.с.80) позивач зазначив, що він звернувся з вимогою визнати право власності на самовільно збудовану будівлю складу-крамниці літ А-1, самовільно збудований контрольно-пропускний пункт літ. Г, самовільно збудовані прибудови в-7 та в-8 до літ В-2.

Відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що матеріали справи не містять доказів відповідності реконструкції будівлі, вчиненої без відповідних дозволів, приписам будівельних норм, правил пожежної безпеки; також відсутні відомості про наявність чи відсутність порушень прав третіх осіб визнанням права власності позивача на самовільне будівництво; згідно чинного законодавства експлуатація об'єктів, що не були належним чином прийняті в експлуатацію, забороняється.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.03.2008 року (суддя Сковородіна О.М.) позов задоволено; визнано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Друкарня "Новий світ" на перебудовану та реконструйовану будівлю по вул. Батищева, 2а в Київському районі м. Донецька.

Судове рішення мотивовано приписами частини 5 статті 376, статей 331 та 392 Цивільного кодексу України та встановленими обставинами справи, що свідчать про відповідність даного нежитлового приміщення вимогам будівельних норм і правил, надання позивачу земельної ділянки, на якій знаходиться збудований об'єкт нерухомості, згідно з чинним законодавством.

Апеляційний перегляд даної справи не здійснювався.

До Вищого господарського суду України звернувся виконавчий комітет Донецької міської ради з касаційною скаргою, в якій просить рішення у даній справі скасувати та припинити провадження у справі.

При цьому скаржник покликається на порушення та неправильне застосування судами приписів чинного законодавства, оскільки стаття 331 Цивільного кодексу України не регулює правовідносини, пов'язані з набуттям права власності на самочинно збудоване майно; судом не з'ясовано істотні обставини справи для застосування приписів частини 5 статті 376 Цивільного кодексу України, зокрема, відповідність самочинно реконструйованих об'єктів приписам будівельних норм та правилам пожежної безпеки, а наявне у матеріалах справи експертне дослідження не може вважатися належним та допустимим доказом; судом не з'ясовано, чи порушуються права третіх осіб.

Всупереч статті 33 Господарського процесуального кодексу України позивач не надав доказів порушення, оспорювання чи невизнання його права власності щодо спірного приміщення відповідачем та будь-якими третіми особами, в судовому рішенні не відображено наслідки розгляду поданих відповідачем клопотань про залучення до участі у справі третьої особи та про припинення провадження у справі.

Сторони не направили відзив по суті позовних вимог; не скористалися правом на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підстав встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання права власності на самовільно збудоване майно відповідно до частини 3 статті 376 Цивільного кодексу України.

Місцевим господарським судом було встановлено, що 15.08.05р. відповідно до договору купівлі-продажу будівлі № 3146 позивач на підставі протоколу про результати аукціону, проведеного Донецькою товарною біржею, придбав будівлю загальною площею 2668,8кв.м., розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Батищева, 2.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Донецьку ради № 43/3 від 08.02.06р. "Про присвоєння номеру 2"а" адміністративному корпусу № 1, розташованому по вул. Батищева, 2" було вирішено присвоїти номер 2"а" придбаній адміністративній будівлі.

На підставі договору купівлі-продажу від 15.08.05р.позивачу було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.03.06р. на будівлю адміністративного корпусу № 1 (літ В-2), загальною площею 2668,8кв.м., розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Батищева, 2а.

Також судом встановлено, що 10.03.2006р. відповідно до договору купівлі-продажу будівлі № 1016 позивач на підставі протоколу про результати аукціону № 05/1, проведеного Донецькою товарною біржею 06.03.06р., придбав будівлю загальною площею 9,6кв.м., що знаходиться за адресою м. Донецьк вул. Батищева, 2, та складається з літ. 2Д-1-КПП. Договір купівлі-продажу від 10.03.06р. був зареєстрований в державному реєстрі правочинів за № 1187243 згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 17.03.06р. № 2179759.

Рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради № 606/6 від 19.09.07р. "Про передачу земельної ділянки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Друкарня "Новий світ" для експлуатації існуючої будівлі адміністративного корпусу № 1 у Київському районі" було вирішено передати позивачу земельну ділянку (кадастровий номер :026:0318) площею 0,5044га в оренду строком на 5 років для експлуатації існуючої будівлі адміністративного корпусу № 1 по вул. Батищева, 2а у Київському районі; відповідно до цього рішення сторонами було укладено договір оренди землі від 02.11.07р., за яким позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер :026:0318) площею 0,5044га із земель житлової та громадської забудови Донецької міської ради для експлуатації існуючої будівлі адміністративного корпусу № 1 по вул. Батищева, 2а у Київському районі терміном до 19.09.2012р.

За виробничою необхідністю позивач господарським способом без отримання належного дозволу збудував склад-крамницю (літ А-1), контрольно-пропускний пункт літ. Г, прибудови в-7, в-8 до літери В-2.

На підставі експертного висновку № 375/23 від 25.02.08р. будівельно-технічної спеціалізації суд дійшов висновку, що будівля, збудована за адресою м. Донецьк, вул. Батищева, 2а не суперечить вимогам будівельних норм та правил; має 100% ступінь будівельної готовності для її подальшої експлуатації.

На підставі експертного висновку ПП "Науктехпроект" № 03/08 від 25.02.08р. суд дійшов висновку, що будівлі складу магазину літ. А-1 та контрольно-пропускний пункт літ Г за адресою м. Донецьк, вул. Батищева, 2а не суперечать вимогам будівельних норм та правил; мають 100% ступінь будівельної готовності для її подальшої експлуатації.

Також суд визначив, що земельна ділянка, на якій розміщено збудований об'єкт нерухомості, надана позивачу у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відтак, на думку суду, наявні передбачені підстави, визначені частиною 5 статті 376 Цивільного кодексу України для визнання права власника (користувача) земельної ділянки на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Однак судова колегія вважає висновок місцевого господарського суду передчасним та таким, що не ґрунтується на повному, всебічному та об’єктивному дослідженні обставин справи з наступних підстав.

Частина 1 статті 376 Цивільного кодексу України містить незалежні ознаки самочинного будівництва: у випадку, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; будівництво не має належного дозволу чи належно затвердженого проекту; будівництво має істотні порушення будівельних норм та правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права третіх осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до частини 5 статті 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке збудоване на ній, якщо це не порушує права третіх осіб.

Тобто, законодавець надає можливість усунути порушення, пов'язане з самочинним будівництвом, якщо будівля приведена у відповідність з встановленими вимогами, та якщо це не порушує прав третіх осіб.

Вказані обставини повинні бути встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів та відображені в судовому рішенні.

Судова колегія погоджується з доводами касаційної скарги, що судове рішення не містить встановлених обставин справи щодо наявності чи відсутності порушень прав інших осіб визнанням права власності на самочинно збудоване майно.

Крім того, відповідно до положень статті 95 Земельного кодексу України, статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар, як тимчасовий землекористувач, з урахуванням умов надання земельної ділянки та її цільового призначення, має право споруджувати будівлі та споруди лише за умови згоди на це орендодавця.

Вирішуючи юридичну долю спірного майна, зокрема, постановляючи рішення про задоволення позову та визнання права власності на це майно за позивачем, суд не з'ясував обставини справи щодо дійсних прав та обов'язків сторін, умови договору оренди земельної ділянки щодо прав землекористувача на зведення споруд на орендованій ділянці.

За статтею 84 Господарського процесуального кодексу України резолютивна частина рішення має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю або частково по кожній з заявлених вимог. При задоволенні позову, в резолютивній частині вказується, зокрема, найменування майна, місце його знаходження.

Матеріали справи, позовна заява та пояснення позивача свідчать, що за вказаною позивачем адресою знаходилась адміністративна будівля (літ В-2), якій і було присвоєно вказаний номер, а також інші самовільно збудовані споруди (за літ. А-1, літ. Г, прибудови в-7 та в-8 до літ В-2), щодо яких відсутня інформація про присвоєні їм адреси.

Текст судового рішення містить встановлені обставини справи щодо відповідності будівельним правилам адміністративного приміщення та інших споруд (складу-магазину, контрольно-пропускного пункту).

У резолютивній частині даного рішення вказано про визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Друкарня "Новий світ" на перебудовану та реконструйовану будівлю по вул. Батищева, 2а в Київському районі м. Донецька.

Таким чином судом не визначено, щодо якого саме приміщення ним розглядався спір та визнано право власності, не з'ясовано обсяг позовних вимог позивача (лише щодо одного приміщення, яке було реконструйовано, чи й щодо решти приміщень, про які йдеться в поясненнях позивача та в судовому рішенні).

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим рішення місцевого суду вказаним вимогам не відповідає за вище вказаних підстав.

З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, рішення місцевого суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід врахувати вищенаведене, та вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Донецької міської ради задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 14.03.2008р. у справі № 32/11пн господарського суду Донецької області скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий Т. Дроботова

Судді : Н. Волковицька

Л.Рогач