ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.07.2008

Справа №2-16/2739-2008А

За позовом – Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кримтеплиця» (97501, Сімферопольський район, с.м.т. Молодіжне, 11 км. Московського шосе)

До відповідача - Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі АРК (97503, Сімферопольський район, с. Мирне, вул. Бєлова,2)

Про визнання протиправним та скасування рішення

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання Хлебнікова Н.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Костюков І.М., довіреність № 09/750 від 30.11.07, представник;

Від відповідача – Зуєва О.В. – гол. держ. под. інспектор, дов. № 425/9/10-0 від 26.02.2007 року

Суть спору - Позивач – Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі АР Крим про визнання противоправним та скасування рішення Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі АР Крим № /0 від 21.02.2008р. про застосування до позивача штрафних санкцій на суму 17571,74 грн. на підставі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в їх основу покладено помилковий висновок ДПІ в Сімферопольському районі АР Крим відносно того, що датою перетину товаром митного кордону України слід вважати дату оформлення вантажної митної декларації – 01.11.2007р., а не дату відбитку митниці на СМR (міжнародній транспортній накладній, інвойсі) – 07.08.2007р., що призвело до неправильного обчислення передбаченого ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» 90-денного терміну для поставки продукції.

Відповідач проти позову заперечує. Вважає, що пеня спірними рішеннями нарахована позивачу обґрунтовано та на підставі податкового та валютного законодавства. Зокрема вказує, що датою перетину товаром митного кордону України є дата завершення оформлення вантажно-митної декларації (в даному випадку відмітка митниці від 01.11.2007р.), а не дата відмітки митниці на інвойсі (07.08.2007р.), що і призвело до нарахування спірної пені.

Суд оголошував перерву в порядку ст. 150 КАС України, після перерви слухання справи було продовжено.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, які почалися в судовому засіданні, що відбулося 22.07.2008 року.

Після закінчення дебатів сторін, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, а також заслухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

12.02.2008р. ДПІ в Сімферопольському районі АР Крим проведена невиїзна позапланова документальна перевірка Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” з питання дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за контрактом від 04.06.2007р. № 40453/06/2007/UA, укладеним з фірмою «Knauf Insulatijn s.r.o.» (Словакія), під час якої встановлено порушення позивачем вимог ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94 від 23.09.1994р. з наступними змінами і доповненнями, що виразилося у невчасному отриманні імпортного товару на суму 36.245,33 дол.США за зовнішньоекономічним контрактом від 04.06.2007р № 40453/06/2007UA, з простроченням на 32 дні (з 01.10.2007р. по 01.11.2007р.).

За наслідками акту перевірки відповідачем складено акт перевірки № 175/23-01/04687229 від 12.02.2008р., який було покладено в основу рішення № /0 від 21.02.2008р. про застосування до позивача штрафних санкцій на суму 17571,74 грн на підставі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Не погодившись с цім Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі АР Крим про визнання противоправним та скасування рішення Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі АР Крим № /0 від 21.02.2008р. про застосування до позивача штрафних санкцій на суму 17571,74 грн. на підставі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Суд вважає, що позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав.

04.06.2007р. між Сільськогосподарськім товариством з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” (покупець) та фірмою «Knauf Insulatijn s.r.o.» (продавець) укладений контракт № 40453/06/2007/UA, відповідно до якого продавець взяв на себе зобов’язання поставити позивачу матеріал Agpoban – матеріал мінераловатний в блоках згідно додатку до контракту, загальна сума контракту 36245,33 дол. США на умовах DDU м. Сімферополь( ст.. справи 15).

Як свідчить платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металів від 02.07.2007р. та виписка по особовим рахункам позивача за 02.07.2007р., позивач, на виконання умов даного контракту, перерахував контрагенту 36.245,33 дол.США.

Отже, граничний строк надходження оплаченого позивачем товару – 30.09.2007р.

Як свідчить штамп Чопськой митниці на CMR – міжнародній транспортній накладній, інвойсі «Під митним контролем», фірма «Knauf Insulatijn s.r.o.» (Словакія) товар за контрактом ввезла до Украіни 07.08.2007р., а до місця призначення (м. Сімферополь) згідно штампу Кримської регіональної митниці «Під митним контролем»– 23.08.07г.

Штамп Кримської регіональної митниці на ВМД – вантажній митній декларації – від 01.11.2007р.

Як свідчить акт перевірки, відповідач вважає, що датою перетину товаром митного кордону України є дата завершення оформлення вантажної митної декларації (в даному випадку відмітка митниці від 01.11.2007р.), а не дата відмітки митниці на інвойсі (07.08.2007р.), що і призвело до нарахування спірної пені.

Суд вважає, що вказані висновки ДПІ в Сімферопольському районі АР Крим є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” № 185/94 – ВР від 23.09.94 р. виручка резидентів в іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Статтею 2 даного Закону встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі якщо таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» № 959 від 16.04.1991р., моментом здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується або імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до ст. 6 Митного кодексу України межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, за винятком меж території спеціальних митних зон. Межі території спеціальних митних зон становлять митний кордон України.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства, імпортний товар вважається таким, що надійшов на територію України з моменту перетину митного (державного) кордону України, а не з моменту оформлення ВМД.

Термін «момент перетину товаром митного кордону України» визначено Митним кодексом України.

Зокрема, п. 2 ст. 1 цього Кодексу передбачено, що ввезення товарів і транспортних засобів на митну територію України – це сукупність дій, пов’язаних із переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України у відповідному напрямку.

Пунктом 23 ст. 1 Митного кодексу України «переміщення товарів через митний кордон України» визначається як ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом.

Відповідно до ст. 43 Митного кодексу України товари перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України і закінчується після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Момент перетину товаром митного кордону України також конкретизує поняття «Пропуск товарів через митний кордон України», яке означає дозвіл митного органу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (п. 35 ст. 1 Митного кодексу України).

Ст. 70 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу.

При цьому, суд виходить також з того, що вантажна митна декларація, згідно з Положенням про вантажну митну декларацію, затвердженим постановою КМУ від 09.06.1997р. № 574, є заявою, що містить відомості про товари та інші предмети і транспортні засоби та мету їх переміщення через митний кордон України або про зміну митного режиму щодо цих товарів, а також інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування митних платежів, прийняття якої митницею для оформлення є процедурою попередньої перевірки відомостей, зазначених у ВМД, щодо відповідності до вимог, визначених у цьому Положенні, та наданих документів.

Тобто, оформлена вантажна митна декларація не є єдиним документом, виключно яким засвідчується факт та дата фактичного переміщення через митний кордон України товарів, а є документом, який є заявою, що містить відомості про товари та інші предмети і транспортні засоби та мету їх переміщення через митний кордон України та засвідчує надання суб’єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у визначений митний режим (визначає статус товарів) і підтверджує, а не встановлює права та обов’язки зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших операцій.

Підставою для переміщення вантажу через митний кордон України в режимі імпорту є наявність товаросупровідного документа на вантаж. На цьому документі проставляється відбиток штампа «Під митним контролем» (імпорт), виписується провізна відомість у митницю повного митного оформлення, на ній проставляється штамп «Під митним контролем» (імпорт) і особиста номерна печатка (в’їзд) інспектора митниці на кордоні, через яку вантаж переміщувався.

У митницю повного оформлення, в зоні діяльності якої розміщується отримувач вантажу, подаються товаросупровідний документ, провізна відомість з відповідними відмітками пропускної митниці і ВМД на вантаж.

У графі "Д" ВМД проставляється відбиток штампа "Під митним контролем" (імпорт), дата якого фіксує момент прийняття вантажу, товаросупровідних документів і ВМД на нього до повного митного оформлення, після закінчення якого в графі "Д" ВМД і на товаросупровідних документах проставляється відтиск його особистої номерної печатки (в'їзд).

Наявність відбитків штампа "Під митним контролем" (імпорт) і особистої номерної печатки митниці повного митного оформлення на товаросупровідних документах і ВМД свідчить про випуск вантажу у вільне використання або переведення вантажу під інший митний режим, який дає право власнику вантажу використовувати його з метою, заявленою у ВМД.

Термін "пропуск через митний кордон України" означає дозвіл митниці на використання товарів та інших предметів на митній території України або за межами цієї території з метою, заявленою митниці (п. 4 ст. 15 Кодексу), а вільне використання передбачає розпорядження без митного контролю на митній території України або за її межами товарами та іншими предметами, пропущеними через митний кордон України (п. 5 ст. 15 Кодексу).

Перебування під митним контролем товарів неможливе без їх фактичного ввезення в Україну, і при цьому первинним є фактичне переміщення товарів через митний кордон України, підставою для якого в режимі імпорту є наявність на вантаж товаросупровідного документа, проставлення на якому відбитка штампа "Під митним контролем" (імпорт) з відповідною датою засвідчує факт і дату перетину митного кордону України.

Зважаючи на викладене, поняття "перетин товаром митного кордону України" та "пропуск через митний кордон України" не є тотожними, але такими, які є взаємопов'язаними й обов'язковими для врахування при вирішенні питання визначення дати імпорту.

При цьому слід зазначити, що, згідно з пп. 3.2 п. 3 Порядку замовлення, видачі, зберігання, обліку та використання особистих митних забезпечень інспекторів, затвердженого наказом Держмитслужби від 17.11.98 р. N 723, штамп "Під митним контролем" має застережно-заборонний характер: означає, що вантаж або транспортний засіб взято під митний контроль, і будь-яке розпорядження ним (переміщення, перевезення, навантаження, розвантаження тощо) без дозволу митниці забороняється.

Відбиток штампа проставляється на CMR (міжнародна транспортна накладна), товаросупровідних документах, у тому числі тих, що підтверджують вартість та кількість вантажу, перевізних документах, вантажних маніфестах, інвойсах або на документах, що їх заміняють.

Водночас, згідно з пп. 3.6 п. 3 Інструкції про порядок здійснення контролю й отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.99 р. N 136, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.05.99 р. за N 338/3631, уповноважений банк знімає імпортну операцію резидента з контролю після пред'явлення останнім акта (іншого документа), що засвідчує поставку нерезидентом продукції, виконання робіт, отримання послуг, оплачених резидентом. У разі пред'явлення резидентом ВМД уповноважений банк знімає імпортну операцію з контролю лише після отримання реєстру ВМД від відповідного митного органу, згідно з вимогами постанови КМУ і НБУ від 26.12.95 р. N 1044, тобто належним чином оформленої ВМД.

Вказана позиція відображена в Листі Державної податкової адміністрації № 2868/7/23-5317 від 28.02.2002р. «Щодо визначення дати імпорту товарів, що застосовується при проведенні перевірок дотримання вимог валютного законодавства», а також обумовлено, що для практичного застосування статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” № 185/94 – ВР від 23.09.94 р. датою імпорту слід вважати дату надходження товару на митну територію України, фактичного перетину ним митного контролю України, що підтверджується проставленням відбитку штампа на СМR, товаросупровідних документах, що означає початок перебування товару під митним контролем, але при обов’язковій наявності СМД, оформленої відповідно до вимог п. 8 Положення про вантажну митну декларацію, яка засвідчує завершення митного контролю і надання митницею дозволу на розпорядження без митного контролю на митній території України або за її межами товарами, пропущеними через митний кордон України.

Вказаний лист є офіційним роз’ясненням ДПА України положень законодавства з цього приводу, що відповідно до абз. „г, д” п.п. 4.4.2 п. 4.4 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” № 2181-Ш від 21.12.2000р. виключає відповідальність платника податків.

Так, в силу абз. „д” даного пункту не може бути притягнутим до відповідальності платник податків, який діяв відповідно до наданого йому податкового роз'яснення (за відсутності податкових роз'яснень з цього питання, що мають пріоритет) або узагальнюючого податкового роз'яснення, тільки на підставі того, що у подальшому таке податкове роз'яснення чи узагальнююче податкове роз'яснення було змінено або скасовано, чи надано нове податкове роз'яснення такому платнику податків або узагальнююче податкове роз'яснення, що суперечить попередньому, яке не було скасовано (відкликано).

Крім того, момент зняття банком імпортної операції з контролю поза межами 90 календарних днів з моменту здійснення резидентом авансового платежу при умові своєчасного виконання нерезидентом усіх своїх обов’язків згідно контракту, не є підставою для застосування до позивача штрафних санкцій передбачених Законом України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” № 185/94 – ВР від 23.09.94р.

Як свідчать матеріали справи, фактичний перетин митного кордону України відбувся 07.08.2007р., що підтверджується відбитком Чопської митниці на CMR – міжнародній транспортній накладній, інвойсі «Під митним контролем», крім того продавець своєчасно виконав свої обов’язки по поставці товару згідно контракту у місто призначення (м. Сімферополь) в повному обсязі вже 23.08.07г. про що на інвойсі свідчить штамп Кримської регіональної митниці «Під митним контролем» с датою 23.08.07г., в зв’язку з чим суд приходить до висновку, що позивачем не було допущено прострочення на 32 дня (з 01.10.2007р. по 01.11.2007р.), за що йому нарахована спірним рішенням пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів того, що нарахування позивачу пені спірними рішеннями здійснено правильно та правомірно, ДПІ в Сімферопольському районі АР Крим суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги СТОВ „Кримтеплиця” є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені у судовому засіданні 22.07.2008 р.

Постанова складена в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ та підписана 28.07.2008 року .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 98, 122, 158-164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати незаконним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі АР Крим № /0 від 21.02.2008р. про застосування до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплиця” штрафних санкцій на суму 17.571,74 грн. на підставі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

3.          Стягнути з Державного бюджету України (р/р № 0002, отримувач Державний бюджет м. Сімферополя, код платежу 22090200, , Банк ГУ ГКУ в АРК м. Сімферополь, МФО 824026) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кримтеплиця» (97501, Сімферопольський район, с.м.т. Молодіжне, 11 км. Московського шосе) 03,40 грн. державного мита

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.