донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.10.2008 р.                                                              справа №14/98

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Гези Т.Д. , Старовойтової Г.Я.

за участю представників сторін:

від позивача:

Гаврилюк Н.В., довіреність № 06/4498 від 17.03.2006року,

від відповідача:

не з’явився, повідомлення про вручення поштового відправлення № 9911134,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державнеого підприємства

"Донбаський науково-дослідний і проектно-конструкторський вугільний інститут" м.Горлівка

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

11.08.2008 року

по справі

№14/98 (Левшина Г.В.)

за позовом

Закритого акціонерного товариства “Горлівськтепломережа” м.Горлівка

до

Державного підприємства "Донбаський науково-дослідний і проектно-конструкторський вугільний інститут" м.Горлівка

про

стягнення 74286грн.28коп.

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство „Горлівськтепломережа” м.Горлівка           звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до           Державного підприємства “Донбаський науково-дослідний та проектно –конструкторський вугільний інститут” м.Горлівка про стягнення заборгованості в сумі 74286,28 грн., у тому числі основного боргу в сумі 37143,14 грн. та пені в сумі 37143,14 грн. /арк. справи 6-7/.

Рішенням від 11.08.2008року господарський суд Донецької області /суддя ЛевшинаГ.В./ позовні вимоги задовольнив. /арк. справи 48-49/.

Рішення мотивоване тим, що 01.12.2004року між сторонами підписаний договір №2006 на постачання теплової енергії, згідно з умовами якого позивач прийняв на себе зобов’язання постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач зобов’язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором. Позивачем протягом листопада 2007р.- квітня 2008р. відповідачу поставлено теплову енергію, що підтверджується наданим до матеріалів справи актом на включення опалення від 06.11.2007р. Факт постачання позивачем обсягів теплової енергії на вказану суму з боку відповідача не заперечується. Згідно до п.п.7.3, 7.4 договору №2006 від 01.12.2004р. оплату за теплову енергію відповідач здійснює до початку розрахункового місяця згідно платіжної вимоги-доручення, виставленої позивачем. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Як встановлено судом, позивачем на адресу відповідача було направлено платіжні вимоги-доручення №№2006 від 19.02.2008р. та 23.04.2008р. Свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 37143,14 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав. Позивачем на підставі п.8.3 договору №2006 від 01.12.2004р. за період з 17.10.2007р. по 24.06.2008р. нараховано та пред’явлено до стягнення пеню в сумі 37143,14 грн., оскільки в п.8.3 договору №2006 від 01.12.2004р. сторони визначили, що за несвоєчасну сплату теплової енергії відповідачу нараховується пеня у розмірі 1% від належної до сплати суми за кожен день прострочки, проте, не більше 100% загальної суми боргу; розрахунок суми пені є арифметично вірним, таким, що відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи; вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню. Усне клопотання відповідача, заявлене у судовому засіданні 31.07.2008р., про зменшення судом розміру пені, заявленого до стягнення позивачем, судом залишено без задоволення, враховуючи, що при підписанні договору №2006 від 01.12.2004р. відповідач погодився саме з таким видом штрафних санкцій; за висновками суду, відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено наявність відповідних виняткових підстав для зменшення судом заявленого до стягнення розміру пені.

Державне підприємство “Донбаський науково-дослідний та проектно –конструкторський вугільний інститут” м.Горлівка в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.08.2008року у справі №14/98 скасувати в частині стягнення пені в сумі 37143грн.14коп. посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права./арк. справи 60-62/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у відзиві на позовну заяву відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення розміру пені на підставі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, яке безпідставно судом не задоволене. Скаржник посилається на відсутність бюджетного фінансування, наявність заборгованості відповідача перед іншими підприємствами, окрім позивача, що має суттєве значення для встановлення розміру пені.

Закрите акціонерне товариство „Горлівськтепломережа” м.Горлівка вважає рішення господарського суду Донецької області від 11.08.2008року у справі №14/98 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства “Донбаський науково-дослідний та проектно –конструкторський вугільний інститут” м.Горлівка –без задоволення, оскільки сторони є вільними при укладанні договору, сторони при укладанні договору №2006 від 01.12.2004року передбачили в п.8.3 договору що за несвоєчасну сплату теплової енергії відповідачу нараховується пеня у розмірі 1% від належної до сплати суми за кожен день прострочки, проте, не більше 100% загальної суми боргу, тобто, при укладанні договору відповідач погодився саме з таким розміром пені; посилання на ст. 83 Господарського процесуального кодексу України є безпідставними, оскільки за вимогами даної статті господарський суд має право зменшувати розмір пені у виняткових випадках, тоді як у даному випадку не тільки відповідач, але й позивач знаходиться у скрутному матеріальному становище, що унеможливлює задоволення вказаного клопотання.

Представник Державного підприємства “Донбаський науково-дослідний та проектно –конструкторський вугільний інститут” м.Горлівка у судове засідання не з’явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 9911134./арк. справи 70/.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2004року між сторонами укладений договір №2006 на поставку теплової енергії. /арк. справи 9-11

Згідно з п.1.1 позивач прийняв на себе зобов’язання постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач зобов’язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором.

Строк дії договору встановлено сторонами з 01.10.2004року по 30.09.2006року. /п.10.1 договору/.

Відповідно п.10.2 договору після закінчення строку дії договору , договір автоматично продовжується на той же строк.

Матеріали справи не містять доказів припинення дії вказаного договору.

01.03.2007року сторони підписали додаткову угоду до договору №2006 від 01.12.2007року на поставку теплової енергії.

Предмет позовних вимог –стягнення заборгованості в сумі 74286,28 грн., у тому числі основного боргу в сумі 37143,14 грн. за період з листопада 2007року по квітень 2008року та пені в сумі 37143,14 грн. /арк. справи 6-7/.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач виконав свої зобов’язання за договором, постачав відповідачеві протягом листопада 2007року - квітня 2008року відповідачу поставлено теплову енергію.

Факт включення опалення підтверджується актом на включення опалення від 06.11.2007року./арк. справи 15/.

Згідно до п.п.7.3, 7.4 договору №2006 від 01.12.2004р. оплату за теплову енергію відповідач здійснює до початку розрахункового місяця згідно платіжної вимоги-доручення, виставленої позивачем. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Як встановлено судом першої інстанції , позивачем на адресу відповідача було направлено платіжні вимоги-доручення №№2006 від 19.02.2008року та 23.04.2008року, що підтверджується наданим до матеріалів справи реєстром сум пред’явлених у платіжних вимогах, який містить відмітки відповідача про отримання вимог-доручень. /арк. справи 17-19/.

Відповідач у порушення ст. ст. 525,526 Цивільного кодексу України не виконав своїх зобов’язань за договором в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії.

Матеріалами справи підтверджується, наявність заборгованості за договором №2006 від 01.12.2004року за період з листопада 2007року по квітень 2008року в сумі 37143,14грн.

Відповідач не заперечує проти факту постачання теплової енергії у період з листопада 2007року по квітень 2008року та визнає розмір заборгованості. /відзив на позовну заяву №01-310 від 06.08.2008року./арк. справи 42/.

З огляду на викладене, господарський суд Донецької області прийшов до обґрунтованого висновку відносно того, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 37143,14грн. –суми основного боргу за поставлену за період з листопада 2007року по квітень 2008року за є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з вимог апеляційної скарги Державного підприємства “Донбаський науково-дослідний та проектно –конструкторський вугільний інститут” м.Горлівка скаржник заперечує тільки проти відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання щодо зменшення суми пені./арк. справи 60-62/.

За приписами ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у випадках порушення ним правил господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань.

Згідно ст.594 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пунктом 8.3 договору №2006 від 01.12.2004р. сторони визначили, що за несвоєчасну сплату теплової енергії відповідачу нараховується пеня у розмірі 1% від належної до сплати суми за кожен день прострочки, проте, не більше 100% загальної суми боргу.

Як вбачається з розрахунку пені , який додано до позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню у сумі 37143,14 грн. за період з 17.10.2007року по 24.06.2008року на підставі п.8.3 договору.

Тобто, виходячи з викладеного, вимоги щодо стягнення пені за вказаний період є такими, що ґрунтуються на вимогах договору №2006 від 01.12.2004року.

Суд першої інстанції визнав розрахунок суми пені таким, що є арифметично вірним, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, а відповідно вимоги щодо стягнення пені такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення його від сплати нарахованої пені у сумі 37143,14 грн. виходячи з того, що відповідач є державним підприємством, якому у поточному році не виділено бюджетне фінансування./арк. справи 42/

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку відносно відмови у задоволенні клопотання щодо звільнення відповідача від сплати нарахованої пені виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності з ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки /штрафу, пені/, яка підлягає стягненню із сторони, що порушила забов’язання.

Тобто, суд першої інстанції має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки, але при цьому повинен взяти до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У даному випадку відповідач у порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не надав суду першої інстанції будь-яких доказів, які свідчать про те, що він знаходиться у незадовільному матеріальному стані, є бюджетною установою, яка не має фінансування тощо.

Крім того, матеріалами справи підтверджується незадовільний матеріальний стан позивача - Закритого акціонерного товариства “Горлівськтепломережа” м.Горлівка, який теж має кредиторську заборгованість, яка підлягає стягненню з нього за рішеннями суду.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 53, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити строк на подання апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.08.2008року у справі №14/98 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства “Донбаський науково-дослідний та проектно –конструкторський вугільний інститут” м.Горлівка –без задоволення.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          Т.Д. Геза

Г.Я. Старовойтова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5-ГСДО