ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 р.

№ 15/46

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

Головуючого

Кочерової Н.О.,

суддів

Мамонтової О.М.,

Черкащенка М.М.

розглянувши

касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Інтерметал"

на постанову

від 08.07.2008 року

Донецького апеляційного господарського суду

у справі

№ 15/46 господарського суду Донецької області

за первісним

позовом

товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Інтерметал"

до

відкритого акціонерного товариства "Сніжнянськхіммаш"

про

та за зустрічним позовом про

стягнення основного боргу в сумі 28400,00 грн., інфляції в розмірі 10177,47 грн., 3% річних в сумі 2278,22 грн.

стягнення процентів за користування чужими коштами в сумі 1985,41 грн. та пені в сумі 2545,61 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Букреєва Р.О. дов. від 21.04.2008

від відповідача: Живага О.В. –директор, Сачко Л.В. дов. від 30.09.2008

ВСТАНОВИВ:

В березні 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Інтерметал" звернулось до господарського суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Сніжнянськхіммаш" про стягнення основного боргу в сумі 28400,00 грн., інфляції в розмірі 10177,47 грн., 3% річних в сумі 2278,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач лише частково оплатив поставлену ним продукцію згідно договору № 12/01, а решту оплати в розмірі 28400,00 грн. відмовляється здійснити, а тому ця сума підлягає стягненню в судовому порядку з урахуванням штрафних санкцій, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов'язання.

В травні 2008 року відкрите акціонерне товариство "Сніжнянськхіммаш" подало зустрічну позовну заяву, в якій просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Інтерметал" 1985,41 грн. процентів за користування чужими коштами та 2545,61 грн. пені.

Свої вимоги товариство мотивувало тим, що позивач за первісним позовом здійснив поставку продукції лише 16.05.2005 року, а не 03.02.2005 року, як було обумовлено договором, тобто з порушенням строку та вважало, що в період з 04.02.2005 року по 16.05.2005 року позивач без достатніх правових підстав користувався його коштами, а тому повинен повернути безпідставно набуті кошти, а також виплатити проценти за незаконне користування ними.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.05.2008 року (суддя К.В.Богатир) первісні позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Сніжнянськхіммаш" 28400,00 грн. основного боргу, 10177,47 грн. інфляційних нарахувань, 2278,22 грн. 3% річних та 526,56 грн. судових витрат.

У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач за первісним позовом в порушення ст.526 Цивільного кодексу України не виконав своїх зобов'язань за договором, укладеним між сторонами, та не оплатив повністю поставлену йому продукцію.

Підставою для відмови в задоволенні зустрічних вимог, став висновок господарського суду про те, що твердження позивача за зустрічним позовом про безпідставне користування позивачем за первісним позовом його грошовими коштами не відповідають дійсності, є безпідставними та необгрунтованими, а задоволення вимог про стягнення пені не є можливим в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.07.2008 року (судді: О.А.Скакун –головуючий, Т.Д.Геза, С.В.Мирошниченко) рішення місцевого господарського суду в частині задоволення первісного позову скасовано, в задоволенні первісних позовних вимог відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

Постанова мотивована тим, що у відповідача за первісним позовом обов'язок здійснити оплату не виникав, так як позивач не надав доказів надсилання йому письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження, як було обумовлено договором.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Інтерметал" просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, рішення господарського суду залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.01.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою "Інтерметал" (продавець) та відкритим акціонерним товариством "Сніжнянськхіммаш" (покупець) було укладено договір № 12/01 за умовами якого продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості, за цінами і в строки, вказаних в специфікаціях.

Відповідно до п.п. 5.1 та 6.1 договору прийом металопродукції по якості і кількості проводиться згідно порядку, передбаченого Інструкціями (по кількості П-6 від 15.06.65р. і поякості П-7 від 25.04.66р.), а поставлений товар повинен відповідати державним стандартам і технічним умовам заводу-виробника.

Згідно п.2 специфікації до договору № 12/01 покупець здійснює 20% передоплати на розрахунковий рахунок продавця в сумі 50400,00 грн., а продавець здійснює поставку товару після спливу 21 робочого дня з дня поступлення передоплати на його розрахунковий рахунок.

Господарськими судами також встановлено, що покупець перерахував продавцю 90400,00 грн. на виконання умов укладеного договору, а продавець поставив йому товар на суму 118800,00 грн.

Проте, при огляді поставленої продукції відповідач за первісним позовом виявив, що на поверхні продукції є нерівності у вигляді раковин, спаїв, тріщин глибиною від 2,5 мм до 6,1 мм. Мають місце сліди виправлення дефектів зваркою, є бризгі від зварки, що не відповідає сертифікату якості, де не вказані такі дефекти.

На підставі цього відповідачем за участю представника спільноти було складено акт № 53 від 16.05.2005 року та направлено позивачу лист з проханням направити свого представника для складання двостороннього акту.

Попередні судові інстанції дослідили, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2007 року у справі № 33/304-06 встановлено, що акт № 53 від 16.05.2005 року не відповідає вимогам Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, а тому він не може бути належним доказом невідповідності якості поставленого товару, якості товару зазначеного в договорі та специфікації, державним стандартам.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Проте, в порушення вказаної норми, апеляційний господарський суд неправомірно дав свою оцінку акту № 53 та вказав, що цим актом встановлена невідповідність продукції вимогам сертифікату.

Однак, незважаючи на те, що акт № 53 не є належним доказом невідповідності якості поставленого товару, якості товару зазначеного в договорі та специфікації, державним стандартам, неякісність (брак) поставленого товару визнана позивачем, який погодився замінити браковану продукцію.

Вказаному попередні судові інстанції оцінки не дали.

Відповідно до ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну суму.

Як встановлено апеляційним господарським судом, продукція, поставлена позивачем, не використовувалась відповідачем та знаходиться в нього на складі.

Зважаючи на те, що від поставленої продукції відповідач відмовився та просив її заміни або повернути перераховану раніше частину коштів, а відповідач погодився замінити браковану продукцію, проте так і не замінив її, господарським судам потрібно було з'ясувати чи є підстави для стягнення недоплаченої суми за поставлений товар.

Висновки експертизи, що надані відповідачем, в проведенні якої місцевим господарським судом неправомірно відмовлено, підставно залучені апеляційним господарським судом до справи, оскільки висновок експерта відповідно до розділу V Господарського процесуального кодексу України є доказом у справі.

Дана експертиза не є прийманням поставленого товару по якості, а доказом того, що відмова відповідача від нього є обгрунтованою.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, згідно ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключною прерогативою першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування обставин справи привело до прийняття рішень, які не можна визнати законними й обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, більш ретельніше з’ясувати вимоги позивача і заперечення відповідача, всім доказам дати оцінку в їх сукупності і відповідно до вимог закону і обставин справи вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Інтерметал" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.07.2008 року та рішення господарського суду Донецької області від 14.05.2008 року у справі № 15/46 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Н. Кочерова

Судді                                                                                                    О.Мамонтова

М. Черкащенко