ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2008

Справа №2-25/3562-2008

За позовом ДП «Газ України» НАК «Нафтогаз України», м. Київ, вул.. Шолуденко, 1

До відповідача ОП «Кримтеплокоммуненерго», м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а

Про стягнення 18110501,38 грн.

Суддя Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – Нестерчук А.П., юрисконсульт, дов. від 29.12.2007 року

Від відповідача – Омельченко А.В., представник, дов. від 09.01.2008 року

Обставини справи:

Позивач – ДП «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача - ОП «Кримтеплокоммуненерго», просить суд основний борг в сумі 13579307,22 грн., пеню в сумі 1180135,21 грн., збитки від інфляції – 2865344,72 грн., 3% річних – 485714,23 грн., всього – 18110501,38 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідачем, у порушення взятих на себе зобов’язань за договором № 06/06-628-ТЕ-19 від 31.10.2006 року, не у повному обсязі здійснював оплату поставленого природного газу, у зв’язку з чим виникла заборгованість у розмірі 13579307,22 грн.

В судовому засіданні відповідач надав суду клопотання, в якому зазначив, що суму боргу у розмірі 13579307,22 грн. визнає, однак, просить суд, в порядку ст.. 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір пені на 60%.

Суд вважає вказане клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% в порядку п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд –

ВСТАНОВИВ:

31.10.2006 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладений договір № 06/06-628-ТЕ-19 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій (через ВАТ «Кримгаз»), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов’язується передати у власність покупця в 2006 році природний газ, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

У відповідності до п. 2.1. договору, постачальник передає покупцю в період з 01.11.2006 року по 30.11.2006 року, газ в обсязі до 32574000,00 куб.м.

Згідно до п. 5.1. договору, ціна за 1000,0 куб.м. газу без врахування вартості транспортування газу територією України становить 491,83 грн., крім того, цільова надбавка до тарифу на газ (2%), крім того ПДВ за ставкою 20%; вартість транспортування газу магістральними газопроводами ДК «Укртрансгаз» (УМГ «Харківтрансгаз») становить 7,00 грн., крім того, ПДВ за ставкою 20% - 1,40 грн.; разом до сплати за 1000 куб.м. газу – 610,40 грн. з врахуванням ПДВ.

Пунктом 5.4. договору встановлено, що загальна сума договору складається із сум вартості місячних поставок газу.

У відповідності до п. 6.1. договору, оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування азу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обігів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та про транспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання – передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п. 7.2. договору, в разі несплати або несвоєчасної опати у строки, зазначені в п. 6.1. даного договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Надалі, 24.11.2006 року, між сторонами було складено та підписано додаткову угоду № 1 до договору на постачання природного газу № 06/06-628-ТЕ-19 від 31.10.2006 року, відповідно до якої сторони визначили, що постачальник передає покупцю в період з 01.12.2006 року по 31.12.2006 року газ в обсязі до 47117000,00 куб.м. та даний договір набуває чинності з 01.1.2006 року та діє до 31.12.2006 року (включно). Закінчення строку дії або розірвання даного договору не звільняє сторін від відповідальності за порушення зобов’язань, які виникли під час його дії.

На виконання умов договору, позивачем, відповідачу був поставлений природний газ у обсязі 56217765,00 куб.м. на загальну суму 34315319,26 грн., що підтверджується актами передачі – приймання природного газу від 30.11.2006 року та від 31.12.2006 року (а.с. 16-17).

Однак, відповідачем, взяті на себе зобов’язання за вищевказаним договором, здійснювались не у повному обсязі щодо оплати поставленого природного газу, у зв’язку з чим склалась заборгованість у розмірі 13579307,22 грн.

Крім того, сторонами в судовому засіданні суду наданий Акт звіряння розрахунків, відповідно до якого позивач визначив, а відповідач визнав заборгованість у розмірі 13579307,22 грн.

Згідно до ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 1180135,21 грн., збитки від інфляції – 2865344,72 грн., 3% річних – 485714,23 грн.

Ст.. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до ст.. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому судом приймається до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 60%, яке суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, а саме: зменшення суми пені на 50%, виходячи з наступного.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що споживачами теплової енергії ОП «Кримтеплокоммуненерго», насамперед, є громадяни, населення (більш 80%), оплата якими на даний час здійснюється за критично низьким рівнем, нарахування неустойки на борги населення з боку ОП «Кримтеплокоммуненерго» законодавчо заборонено, у відповідності з Законом України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово – комунальні послуги», крім того, за результатами фінансової діяльності за 2007 рік сума збитків ОП «Кримтеплокоммуненерго» складає 21041200,00 грн., при цьому у відношенні ОП «Кримтеплокоммуненерго» відкрито зведене виконавче провадження на суму 168206917,58 грн., яке на даний час зупинено у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення стійкого функціонування підприємств паливно – енергетичного комплексу».

Отже, враховуючи те, що відповідач визнав суму основного боргу, тому суд вважає вимогу про стягнення пені такою, що підлягає задоволенню частково, у розмірі 590067,61 грн., виходячи з приписів п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи ті обставини, що відповідачем не виконуються належним чином умови та взяті на себе зобов’язання за договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, з урахуванням вищевикладеного.

Згідно ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу підлягає покладанню на відповідача.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 21.05.2008 року.

З огляду на викладене, керуючись, ст. 44-49, 82-84. 85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з ОП «Кримтеплокоммуненерго» (м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а, рахунок № 23 в КФАБ «Експрес – банк» м. Сімферополь, МФО 384674, ) на користь ДП «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (м. Київ, вул.. Шолуденко, 1, рахунок № 14в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) основний борг в сумі 13579307,22 грн., пеню в сумі 590067,61 грн., збитки від інфляції – 2865344,72 грн., 3% річних – 485714,23 грн., всього – 17520433,78 грн.

3.          Стягнути з ОП «Кримтеплокоммуненерго» (м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а, рахунок № 23 в КФАБ «Експрес – банк» м. Сімферополь, МФО 384674, ) на користь ДП «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (м. Київ, вул.. Шолуденко, 1, рахунок № 14в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) 24669,18 грн.

4.          Стягнути з ОП «Кримтеплокоммуненерго» (м. Сімферополь, вул.. Гайдара, 3а, рахунок № 23 в КФАБ «Експрес – банк» м. Сімферополь, МФО 384674, ) на користь ДП «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (м. Київ, вул.. Шолуденко, 1, рахунок № 14в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) 114,16 грн. – витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

5.          В решті частин позовних вимог відмовити.

6.          Видати накази після набуття рішенням законної чинності.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.