ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2008 р.

№
6/138

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук
Л.Й. -головуючий-доповідач,

Коваленко
В.М., Ткаченко Н.Г.

розглянувши  касаційну скаргу

районного
відділу державної виконавчої служби ужгородського міськрайонного управління
юстиції Закарпатської області

на
ухвалу  та постановугосподарського суду
Закарпатської області від 07.03.2008 Львівського апеляційного господарського
суду від 07.04.2008

у
справі господарського
суду

№
6/138
Закарпатської області

за
заявою

АК АПБ
«Україна»

до

ДП
«Агропромисловий комбінат «Ужгородський»

про

банкрутство

керуючий
санацією

ОСОБА_1

в судовому засіданні
взяли участь  представники :

від
заявника касаційної скарги

Пижик
В.В. (дов. №08/08 від 22.05.2008)

від
заявника

не
з'явились

від
боржника

не
з'явились

В С Т А Н О В И В
:

в
провадженні господарського суду Закарпатської області знаходиться справа про
банкрутство ДП «Агропромисловий комбінат «Ужгородський» (далі -боржника).
Провадження по справі перебуває на стадії процедури санації.

Ухвалою
господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 у справі № 6/138
(суддя Кадар Й.Й.) звільнено майно та кошти боржника з-під арешту, накладеного
районним відділом державної виконавчої служби ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської області (далі -ДВС); визнано такою, що не підлягає
виконанню Постанову ДВС про накладення арешту на кошти та банківські рахунки
боржника №8-677/06/07/08 від 30.01.2008; визнано такою, що не підлягає
виконанню Постанову ДВС про накладення арешту на майно боржника від 30.01.2008;
зобов'язано ДВС надіслати банківським установам, нотаріальній конторі, бюро
технічної інвентаризації, ДАІ, Держтехнагляду Постанови про зняття арештів з
коштів та майна боржника.

Не
погоджуючись з ухвалою ДВС -скаржник подав до Львівського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду
першої інстанції.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 07.04.2008 апеляційну скаргу
скаржника було залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено
без змін.

Не
погоджуючись з прийнятою судом апеляційної інстанції постановою, скаржник
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просив скасувати ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій, аргументуючи
порушенням норм матеріального права, зокрема, статей 12, 17 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статей 5,
30, 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку
ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій, на підставі встановлених
фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального
та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з такого.

Відповідно
до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України,
провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим
кодексом з врахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом», норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального
кодексу України.

Згідно
з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника    або    визнання
його    банкрутом»   та
статей    66,    67
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має
право за клопотанням сторін учасників провадження у справі про банкрутство чи
за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, про що
виноситься ухвала.

За
приписами пунктів 2, 3 статті 31 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги кожної
наступної черги задовольняються в міру надходження на рахунок коштів від
продажу майна боржника після повного задоволення вимог попередньої черги. У
разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного
задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі
вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

Відповідно
до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення
виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих
зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно
до пункту 4 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом", з дня винесення ухвали про санацію,
арешт на майно боржника та інші обмеження дій боржника щодо розпорядження
його майном можуть бути накладені лише в межах процедури санації.

Отже,
спеціальним законодавством обмежено коло осіб, які можуть застосовувати
обтяження майна боржника у процедурі його санації.

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою ДВС №8-677/06/07/08 від 30.01.2008 було накладено арешт на кошти
боржника, який перебував у процедурі санації, з метою забезпечення виконання
зведеного виконавчого провадження щодо примусового виконання судових рішень
прийнятих Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення
з боржника заборгованості по заробітній платі в сумі 164442 грн. на користь
фізичних осіб (т.20 а.с. 46).

Постановою
ДВС №8-677/06/07/08 від 30.01.2008 було накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження з метою забезпечення виконання зведеного
виконавчого провадження щодо примусового виконання судових рішень прийнятих
Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з боржника
заборгованості по заробітній платі в сумі 164442 грн. на користь фізичних осіб
(т.20 а.с. 47).

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що зазначені арешти накладені на виконання
судових рішень про стягнення з боржника заборгованості по заробітній платі в
сумі 164442 грн. на користь фізичних осіб), яка задовольняється в ході санації
в першу та другу чергу.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про переважне застосування спеціального законодавства про
банкрутство над загальними нормами закону про виконавче провадження, про те, що
накладені арешти перешкоджають виконанню керуючим санації плану санації,
складовою частиною якого є задоволення вимог працівників боржника, у зв'язку з
чим, майно та кошти ДП «АПК «Ужгородський»підлягають звільненню з-під арешту,
накладеного Державною виконавчою службою в Ужгородському районі, а спірні
постанови слід визнати такими, що не підлягають виконанню.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновками
попередніх судових інстанцій про
доцільність зобов'язання Державної виконавчої служби в Ужгородському
районі надіслати банківським установам, нотаріальній конторі, бюро технічної
інвентаризації, ДАІ, Держтехнагляду Постанови про зняття арештів з коштів та
майна ДП «АПК «Ужгородський», оскільки прийняття ухвали суду про звільнення
майна та коштів з під арешту, а також визнання судом постанов 30.01.2008 року
про накладення арешту такими, що не підлягають виконанню уже є вирішенням судом
спірного питання. Ухвалу суду у справі потрібно виконувати всім державним
органам, вона не потребує додаткового винесення постанови державної виконавчої
служби про зняття арештів з коштів та майна боржника.

З
огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що ухвала господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 в частині
пункту 5 підлягає скасуванню, а постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 07.04.2008 необхідно змінити в цій частині .

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119,11111
ГПК України Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу районного відділу державної виконавчої
служби ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області
задовольнити частково.

2.          Постанову Львівського апеляційного господарського суду
від 07.04.2008 змінити.

3.          Пункт 5 ухвали господарського суду Закарпатської області
від 07.03.2008 скасувати. В решті постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 07.04.2008 та ухвалу господарського суду Закарпатської
області від 07.03.2008 залишити без змін.

Головуючий
Л. Катеринчук

Судді                                                                                                 В.
Коваленко

Н. Ткаченко