ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.09.08 Справа №28/193д/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Антонік С.Г. судді Мірошниченко М.В. , Кричмаржевський В.А.

при секретарі Лолі Н.О.

за участю представників:

позивача: Богдановський А.Б. посвідчення водія № 260544 від 21.12.68р.

директор;

позивача: Вишневецька Ю.В., довіреність б/н від 03.12.07р.;

позивача: Лісняк Я.В., довіреність б/н від 15.10.07р.;

відповідача-1: Панченко О.О., довіреність № 3 від 15.01.08р.;

відповідача-2: не з’явився.;

третьої особи: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Банк “Біг Енергія” в

особі Запорізької територіальної філії Відкритого

акціонерного товариства Банку “Біг Енергія”, м.

Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 26.06.2008р.

у справі № 28/193д/08

за позовом Приватного підприємства «Агротон», м. Запоріжжя

до відповідача-1 Відкритого акціонерного товариства Банк “Біг Енергія” в

особі Запорізької територіальної філії Відкритого

акціонерного товариства Банку “БІГ Енергія”, м.

Запоріжжя

до відповідача-2 Фермерського господарства “Чевенгур”, с. Костянтинівна

Мелітопольського району Запорізької області

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –

Приватне підприємство «Вершиці», с. Вершиці

Чигиринського району Черкаської області

про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством «Агротон», м. Запоріжжя було подано позов до Відкритого акціонерного товариства Банк “БІГ Енергія” в особі Запорізької територіальної філії Відкритого акціонерного товариства Банку “БІГ Енергія”, м. Запоріжжя (відповідач-1) та Фермерського господарства “Чевенгур”, с. Костянтинівна Мелітопольського району Запорізької області (відповідач-2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу № FLT-048-04-06 від 16.02.2007р., укладеного між ВАТ “Банк БІГ Енергія”, яке діяло через Запорізьку територіальну філію ВАТ “Банку “БІГ Енергія” в якості продавця та Фермерським господарством “Чевенгур” в якості покупця.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 26.06.2008р. у справі № 28/193д/08 (суддя Яцун О.В.) позов задовольнив. Визнав недійсним в повному обсязі з моменту укладення договір купівлі-продажу № FLT-048-04-06 від 16.02.2007р., укладений між ВАТ “Банк БІГ Енергія”, яке діяло через Запорізьку територіальну філію ВАТ “Банку “БІГ Енергія” в якості продавця та Фермерським господарством “Чевенгур” в якості покупця.

Рішення суду мотивовано порушенням заставодержателем встановленого законом порядку реалізації майна заставодавця та відсутністю у відповідача-1 повноважень для здійснення відчуження майна, що знаходилося у заставі ВАТ “Банку “БІГ Енергія”, оскільки власником цього майна є ПП “Агротон” та у відповідності до умов договору застави та діючого законодавства останній не надавав згоди на вилучення та відчуження вказаного майна.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ВАТ Банк “БІГ Енергія” в особі Запорізької територіальної філії ВАТ Банку “БІГ Енергія”, відповідач-1 у справі, вказує на те, що рішення прийнято з порушенням та невірним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Доводи відповідача-1 зводяться до посилання на ст. 30 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, та він вважає, що ВАТ Банк “БІГ Енергія” діяло як представник ПП “Агротон” і мало право укладати договір купівлі-продажу від імені позивача. Просить рішення господарського суду від 26.06.2008р. у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову ПП “Агротон” про визнання недійсним договору купівлі-продажу № FLT-048-04-06 від 16.02.2007р., відмовити.

ПП “Агротон”, позивач у справі, у письмових поясненнях вказує на те, що рішення господарського суду є повністю законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга відповідача-1 не підлягає задоволенню. Зазначає, що для того щоб здійснити примусовий продаж товару, продавець повинен мати право на укладення договору купівлі-продажу, яке має бути встановлено виключно на підставі умов договору та законодавства. Всупереч умовам договору застави та чинного законодавства України, відповідач-1 здійснив відчуження заставленого майна без додержання порядку, передбаченого для примусового продажу предмету забезпечувального обтяження в позасудовому порядку. У зв’язку з викладеним, просить рішення господарського суду від 26.06.2008р. у справі залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Від ФГ “Чевенгур”, відповідача-2 у справі, та ПП “Вершиці”, третьої особи, відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. Відповідач-2 і третя особа законним правом на участь своїх представників в судовому засіданні не скористались. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами, відповідно до ст.75 ГПК України, у відсутності відповідача-2 та третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1712 від 09.09.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Антоніка С.Г. (головуючий), суддів Мірошниченка М.В. (доповідач) Кричмаржевського В.А.

У судовому засіданні присутні представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у письмових поясненнях.

10.09.2008р. в судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

Розгляд справи здійснювався за допомогою застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Як випливає з матеріалів справи, 15.02.2006р. між ПП “Агротон” (лізингодавець) та ПП “Вершиці” (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № А 0368, згідно з яким позивач передав ПП «Вершиці» в фінансовий лізинг строком до 20.02.2011р. сільськогосподарську техніку, зокрема, зернозбиральний комбайн Case 2166, зав. № 183593, двиг. № 44550958, реєстраційний № 11078 ВО, вартістю 547267, 49 грн.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що право власності на все надане за цим договором майно, протягом усього строку дії договору залишається у лізингодавця. Лізингоодержувачем право власності на предмет лізингу набувається згідно актом викупу , який надається йому лізингодавцем після сплати усіх платежів, передбачених цим договором.

10.04.2006р. між ВАТ Банк “БІГ Енергія” в особі Запорізької територіальної філії ВАТ Банк “БІГ Енергія” (фактор) та ПП “Агротон” (клієнт) був укладений договір факторингу валютних цінностей № 05/FLT-048-04-06, згідно з п.1.1, якого фактор за плату передає в розпорядження клієнта грошові кошти, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги зі сплати лізингових платежів, що виникло з договору фінансового лізингу № А 0368.

Для забезпечення вчасного виконання зобов’язань ПП “Вершиці” (боржника) по сплаті лізингових платежів на користь ВАТ Банк “БІГ Енергія”, 10.04.2006р. між ПП “Агротон” (заставодавець) та ВАТ Банк “БІГ Енергія” в особі Запорізької територіальної філії ВАТ Банк “БІГ Енергія” (заставодержатель) був укладений договір застави № 05/FLT-048-04-06.

Відповідно з п.2.1.4 договору, заставодержатель має право самостійно або через повірених осіб реалізувати предмет застави з метою погашення заборгованості боржника у порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим договором.

У пункті 3.2 договору застави встановлено, що у разі прийняття рішення заставодержателем про звернення стягнення на предмет застави заставодержатель письмово повідомляє про це заставодавця, який у цьому разі повинен виконати п.2.4.1 цього договору, а саме - у випадку невиконання або неналежного виконання зобов’язання боржника за договором лізингу або за зверненням заставодержателя у 10-дений термін з дати такого звернення, Заставодавець зобов’язаний здійснити відчуження предмета застави на користь заставодержателя, або передати довіреність на право вилучення та відчуження предмету застави уповноваженій особі заставодержателя.

26.06.2006р. ВАТ Банк “БІГ Енергія” було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на лізингове майно згідно з договором застави № 05/FLT-048-04-06 від 10.04.2006р., та направлено на адресу ПП “Агротон” повідомлення про порушення боржниками зобов’язання за договором фінансового лізингу № А 0368 від 15.02.2006р. (вих. № 2059 від 05.10.2006р.)

16.02.2007р. між ВАТ Банк “БІГ Енергія” в особі Запорізької територіальної філії ВАТ Банку “БІГ Енергія” (як вказано в договорі , яке діє від імені ПП “Агротон”) та ФГ “Чевенгур” був підписаний договір купівлі продажу сільськогосподарської техніки, а саме - зернозбирального комбайну Case 2166, 2000р., зав. № 183593, двиг. № 44550958

Підставою підписання вказаного договору купівлі-продажу стало порушення з боку ПП “Вершиці” зобов’язання по сплаті лізингових платежів перед відповідачем-1.

Вказане спірне майно було передано ФГ “Чевенгур” на підставі акту приймання-передачі № FLT-048-04-06 від 16.02.2007р.

В обґрунтування позовних вимог ПП “Агротон” посилається на те, що всупереч умовам договору застави № 05/FLT-048-04-06 від 10.04.2006р. та нормам діючого законодавства ВАТ Банком “БІГ Енергія” було звернуто стягнення на предмет застави без погодження власника майна та боржника - ПП “Вершиці”. У зв’язку з тим, що дії відповідача-1 по вилученню та подальшому продажу заставленого майна є незаконними, позивач просить визнати договір купівлі-продажу від 16.02.2007р. № FLT-048-04-06 укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 недійсним.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Спірний договір, щодо якого ставиться вимога про визнання його недійсним, за своїм змістом є договором купівлі-продажу.

Статтею 658 ЦК України, передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Спірний договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки від 16.02.2007р. було укладено на підставі договору застави № 05/FLT-048-04-06 від 10.04.2006р.

У відповідності до ч.1 ст. 574 ЦК України, ст.1 Закону України “Про заставу”, та ст. 3 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, право застави виникає, зокрема з договору.

Частиною 6 ст. 20 “Про заставу”, передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального

обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах.

Згідно до ч.2 ст. 28 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному

реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.

Отже, у зв’язку з викладеним, колегія суддів не погоджується з доводами відповідача-1 про можливість продажу обтяжувального майна не його власником, а обтяжувачем, з посиланням на статтю 30 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, оскільки дана норма права містить загальні положення про можливість продажу предмета забезпечувального обтяженням заставодержателем. Адже, особливості здійснення такого відчуження передбачені умовави договору застави та нормами законодавства.

Так, у п.2.1.4 договору застави передбачено, що заставодержатель має право самостійно або через повірених осіб реалізувати предмет застави з метою погашення заборгованості боржника у порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим договором.

У пункті 3.2 договору застави встановлено, що у разі прийняття рішення заставодержателем про звернення на предмет застави заставодержатель письмово повідомляє про це заставодавця, який у цьому разі повинен виконати п.2.4.1 цього договору, а саме - у випадку невиконання або неналежного виконання зобов’язання боржника за договором лізингу або за зверненням заставодержателя у 10-дений термін з дати такого звернення, Заставодавець зобов’язаний здійснити відчуження предмета застави на користь заставодержателя, або передати довіреність на право вилучення та відчуження предмету застави уповноваженій особі заставодержателя.

В апеляційній скарзі відповідач-1 зазначає, що 04.12.06р. Банком було направлене повідомлення ПП “Агротон” № 2256 про намір продажу предметів забезпечувального обтяження у зв’язку з невиконанням ПП “Вершиці” договірних зобов’язання по сплаті лізингових платежів. На підтвердження отримання позивачем вказаного повідомлення, відповідачем-1 надано повідомлення № 2475071 про вручення поштового відправлення ПП “Агротон” від 06.12.06р.

З цього приводу слід зазначити, що в матеріалах справи міститься акт від 06.12.06р., який складено посадовими особами ПП “Агротон” , про те, що в конверті який надійшов 06.12.06р. від ЗТФ ВАТ Банку “Біг енергія” знаходиться лист від 04.12.06р. № 2566. Таким чином, поштове повідомлення про вручення поштового відправлення № 2475071 від 06.12.06р., не може вважатись належним доказом отримання позивачем повідомлення про продаж предметів забезпечувального обтяження № 2256, оскільки свідчить про направлення на адресу ПП “Агротон” саме листа № 2566.

Крім того, відповідач-1 посилається, на акт вилучення лізингового майна від 02.11.06р., який містить підпис керівника позивача – Богдановського А.Б., як на доказ того, що вказане майно було добровільно передане позивачем відповідачу-1 для подальшої реалізації. Данні твердження до уваги судом не приймаються, оскільки позивачем надано копії Наказу № 30-К від 31.10.06р. та посвідчення про відрядження від 01.11.06р., у відповідності до яких керівник ПП “Агротон” Богдановський А.Б. з 01.11.06р. до 03.11.06р. знаходився у відряджені в с. Дніпрова на ТОВ “Агро Дніпро”.

Таким чином, посилання відповідача-1 на обізнаність позивача з прийняттям рішення заставодержателем про звернення стягнення на предмет застави і добровільного вилучення керівником ПП “Агротон” - Богдановським А.Б. спірного майна є необґрунтованими та такими, що не підтверджені певними відповідними доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Також, слід зазначити, що спірний договорі купівлі-продажу підписано ВАТ Банком “БІГ Енергія” від імені ПП “Агротон”.

У відповідності до ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

В даному випадку, договором застави передбачено можливість здійснення відповідачем-1 самостійного продажу предмету застави, шляхом передання довіреності позивачем на право вилучення та відчуження предмету застави уповноваженій особі ВАТ Банку “БІГ Енергія”.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, того, що ВАТ Банк “БІГ Енергія” був уповноважений з боку ПП “Агротон” на підписання договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Також, в матеріалах справи відсутні належні докази погодження власника майна на продаж спірної техніки.

Окрім того, розділом 3 договору застави (під назвою “Звернення стягнення на предмет застави”, п.п. 3.1-3.7.) встановлені умови та визначено право продажу предмету застави не заставодержателем, а безпосередньо заставодавцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Навіть, при умові порушення позивачем зобов’язання щодо вилучення та передачі предмета застави, відповідач-1 не був позбавлений права звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно.

Отже, умовами договору застави та нормами законодавства передбачений виключний перелік умов та в який спосіб заставодержатель здійснює відчуження предмету застави.

У відповідності до ч.ч.1,2,7 ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526, 599, 629 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства і одностороння відмова від виконання зобов’язання чи одностороння зміна зобов’язань забороняється.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно, того, що у відповідності до п. 2.23 “Правил державної реєстрації та обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів” (погоджених 11.06.2004р. з Міністерством внутрішніх справ України та зареєстрованих 23.06.2004р. в Міністерстві юстиції України за № 772/9371), відчуження машин, які не зняті з державного обліку, не допускається. В матеріалах справи міститься свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарської техніки, яка знаходилася у заставі Банку з яких вбачається, що власником зазначеної техніки є саме ПП “Агротон”. Спірний договір купівлі-продажу було підписано без попереднього зняття з обліку заставленого майна.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. Особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності

Згідно з Роз’ясненням ВАСУ № 02-5/111 від 12.03.1999р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними”, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Проаналізувавши вищенаведені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що договір купівлі-продажу № FLT-048-04-06, який було підписано ВАТ Банком “БІГ Енергія” від імені власника майна - ПП “Агротон” суперечить умовам договору застави № 05/FLT-048-04-06 від 10.04.2006р. та вимогам закону, оскільки підписаний особою, яка не мала повноважень для його підписання від імені власника майна.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПП “Агротон” про визнання недійсним договору купівлі-продажу № FLT-048-04-06 від 16.02.2007р. недійсним.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Відкрите акціонерне товариство Банк “БІГ Енергія” в особі Запорізької територіальної філії Відкритого акціонерного товариства Банку “БІГ Енергія”, м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 26.06.2008р. у справі № 28/193д/08 – без змін.

Головуючий суддя Антонік С.Г.

судді Мірошниченко М.В.

Кричмаржевський В.А.