ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"02" вересня 2008 р.           Справа № 4 / 078-08

Суддя Щоткін О.В., розглянувши справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Алекс Ком ЛТД», м. Київ

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс», м. Буча

про

стягнення 1 839, 58 грн.

за участю представників:

позивача:

Маляренко Г.С. –предст., дов. від 16.07.2008р.

відповідача:

не з’явився;

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Алекс Ком ЛТД», м. Київ (далі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс», м. Буча (далі –Відповідач) про стягнення 1 839, 58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов’язань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар.

В судовому засіданні 02.09.2008. представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог від 19.08.2008р., якою позивач зменшує суму позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 1 120, 86 грн. - основного боргу, 480, 93 грн. –інфляційних втрат, 99, 37 грн. –пені, 56, 29 грн. –3% річних.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з’явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір купівлі –продажу № 67-3/166 від 11.07.2005 року (далі –Договір), відповідно до умов якого постачальник (позивач) зобов’язався передати товар згідно замовлення покупця (відповідача), а покупець зобов’язався прийняти товар відповідно до накладних та оплатити його в строки, встановлених цим договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що моментом передачі права власності на товар, є момент отримання товару покупцем та оформлення відповідної документації. .

Відповідно до п. 4.2 договору покупець здійснює оплату за реалізований товар по цінам вказаним в накладних кожні 7 календарних днів. Оплата проводиться шляхом зарахування взаємних вимог, а також випискою векселів, про що складається додаткова угода до даного договору.

На виконання зазначеного Договору позивачем була проведена поставка відповідачу товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних від 19.04.2006. № АК-0005411 на суму 324, 78 грн.; від 05.04.2006р. № АК-0004610 на суму 693, 44 грн.; від 22.04.2006р. № АК-0003903 на суму 791, 60 грн.; від 22.02.2006р. № АК-0002380 на суму 182, 04 грн.; від 15.02.2006р. № АК-0002015 на суму 475, 56 грн.

Проте, в порушення своїх договірних зобов’язань (п. 3.1 договору) відповідач не оплатив в повному обсязі вартість отриманого ним товару.

Відповідач розрахувався лише частково, а саме в сумі 1 346, 56 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 658 від 11.09.2006р., № 620 від 09.08.2006р., № 360 від 03.04.2006р. та фіскальним чеком від 19.04.2006р.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду сума основного боргу відповідача перед позивачем становила 1 120, 86 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 1 120, 86 грн. заборгованості за поставлений товар обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 5.3 Договору просить стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, яка за його уточненим розрахунком складає 99, 37 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Крім того, позивачем за порушення грошового зобов'язання нараховано 480, 93 грн. інфляційних та 56, 29 грн. –3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені, збитків від інфляції та 3% річних, обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс»(08292, Київська область, м. Буча, вул. Ворошилова, 38, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Алекс Ком ЛТД»(03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 23, корп.б, ) 1 120 (одну тисячу сто двадцять) грн. 86 коп. основного боргу, 99 (дев’яносто дев’ять) грн. 37 коп. пені, 480 (чотириста вісімдесят) грн. 93 коп. інфляційних, 56 (п’ятдесят шість) грн. 29 коп. –3% річних, 102 (сто дві) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять гривень) 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Щоткін О.В.

Дата підписання рішення –10.09.2008 року.

Суддя                                          Щоткін О.В.