ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.04.08
Справа №20/467/07

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Кричмаржевський В.А.  , Шевченко Т. М.

при секретарі:
Акімовій Т.М.,

за участю
представників:

позивача: ОСОБА_4 -
довіреність № ВЕВ 405073 від 11.09.2006 року;

відповідача:  не з'явився

розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 14.11.2007 р.
у справі № 20/467/07

за позовом: Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача:
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя

про стягнення  44922грн.00 коп.

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом про
зобов'язання Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2
повернути майно на загальну суму 44922грн.00 коп.

В процесі розгляду справи, позивач
уточнив позовні вимоги, та на підставі ст.ст. 316,317, 319, 321,1212, 1213
Цивільного кодексу України  просив
стягнути з Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 вартість незаконно привласненого
майна у розмірі 44922грн.00 коп.

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 14.11.2007 р. у справі                         № 20/467/07 (суддя
Гандюкова Л.П.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що
позивачем не доведено, що відповідачем майно, яке належить позивачеві, отримано
безпідставно та продане, а також не надано належних доказів того, що відповідач
відмовляється повернути належне позивачу майно.

Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1не погодилася із рішенням господарського суду першої
інстанції по цій справі та звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 14.11.2007 року
по справі № 20/467/07, задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на
користь позивача вартість майна у розмірі 44922грн.00коп. та судові витрати.
Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Посилається на те, що судом безпідставно не були прийняті
до уваги докази позивача щодо незаконного відібрання майна. Зауважує, що
ніякого боргу по орендній платі у позивача не було, а договір оренди № 03/05
від 27.12.2004 року є нікчемним, що було встановлено у рішення господарського
суду Запорізької області від 21.09.2006 року у справі № 20/120/06. Вказує, що з
вини відповідача позивач не мав змоги користуватися орендованим приміщенням та
забрати своє майно.

Ухвалою Запорізького
апеляційного господарського суду від 19.03.2008 року у справі  № 20/467/07 апеляційний розгляд справи
призначено на 23.04.2008 року.

У додаткових
поясненнях, позивач зазначає, що як йому стало відомо зі слів співвласника
будинку по вул. Перемоги, спірне майно перейшло у власність відповідача в
погашення боргу з орендної плати. Вказує на те, що відповідачем була порушена
ст. 321 Цивільного кодексу України, яка передбачає непорушність права
власності. Вважає, що позовні вимоги відповідають ч.2 ст.1213 Цивільного
кодексу України. Зазначає, що в позовній заяві зазначена сума, яка складає
вартість придбаних позивачем промислового обладнання та побутових речей.

Розпорядженням першого заступника
голови Запорізького апеляційного господарського суду № 819 від 23.04.2008 року
справу № 20/467/07 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий:
Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Кричмаржевський В.А., Шевченко Т.М., якою
апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 23.04.2008 р.,
представник позивача підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі та
письмових поясненнях.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи відповідача було повідомлено
належним чином. Враховуючи достатність матеріалів справи для розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу за відсутності представника
відповідача.

За заявою представника позивача,
апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів
запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за
згодою представника позивача, оголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

Відповідно до ст. 99
Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням
особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши
представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги,
Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2004 року між
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2(орендодавець)  та
фізичною особою ОСОБА_1(орендар) було укладено договір оренди
нежитлового приміщення №03/05.

Згідно умов вказаного
договору,  відповідач передав, а орендар
прийняв в строкове платне володіння і користування  нежитлове приміщення під виробництво, що
належить відповідачу, розташоване за адресою: АДРЕСА_1кімната напівпідвальна, 2
під'їзд , площею 72,52 кв.м.

Відповідно до акту приймання-передачі
нежитлового приміщення від 27.12.2004р., відповідач передав позивачу у строкове
платне володіння нежитлове приміщення під офіс, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, кімната напівпідвальна, 2
під'їзд.

21.09.2006 року
господарським судом Запорізької області було розглянуто справу                   № 20/120/06 за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_2 до Приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення
суми заборгованості з орендної плати за договором оренди №03/05 від 27.12.2004
року  та за зустрічним позовом про
стягнення суми орендних платежів, сплачених позивачем за зустрічним позовом.

Під час розгляду
справи №20/120/06 господарським судом було встановлено, що  договір оренди №03/05 від 27.12.2004 року,
укладений між сторонами у справі, в силу ст.220 Цивільного кодексу України є
нікчемним, оскільки нотаріально не посвідчений, договір не створив юридичних
наслідків (виникнення зобов'язань сторін), крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 12.09.2006 року у справі                      № 20/120/06  у задоволенні первісних позовних вимог
відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто з Приватного
підприємця ОСОБА_2на користь Приватного підприємця ОСОБА_1  4023грн.77коп., отриманих по нікчемному
договору № 03/05 від 27.12.2004 року.

Рішення від
21.09.2006р. у справі  №20/120/06 набрало
законної сили.

Стягнення з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 вартості незаконно привласненого майна Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, що знаходилося у орендованому приміщенні, у розмірі
44922грн.00 коп. було предметом
уточненого позову у цій справі.

Колегія суддів вважає
позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Так, предметом уточнених позовних
вимог, які були прийняті та розглянуті господарським судом першої інстанції є
стягнення з відповідача 44922грн.00коп. вартості незаконно привласненого
відповідачем майна, яке належало позивачеві на праві власності, та яке не було
повернено відповідачем, а саме: аркушорозрізувальна машина 2ЛР1-120 вартістю
30856,00 грн., паперорозрізувальна машина вартістю 5058,00 грн., установка
«Термонмініпак» ТУ У .001-98 вартістю 6373,08 грн., електротерези ТДС
700/К-30 вартістю 750,00 грн., лічильник електричний трьохфазний САИ-199
вартістю 400 грн., термоусадочна плівка (1 рулон) вартістю 335,92 грн., столи
робочі (5 штук) на загальну суму 750,00 грн., радіотелефон «Panasonik» вартістю
249,00 грн., музичний центр з пультовим управлінням та двома дерев'яними
динаміками вартістю 150,00 грн.

Позов заявлено на підставі ст.ст.
316,317, 319, 321,1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу
України, правом  власності  є право особи на річ (майно),  яке вона здійснює відповідно до закону за
своєю волею,  незалежно від  волі інших осіб.

Статтею 317 цього ж кодексу
передбачено, що власникові належать
права  володіння,  користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного
кодексу України, власник  володіє,
користується,   розпоряджається   своїм майном на власний розсуд. Власник  має
право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України, право  власності є  непорушним. Ніхто   не
може   бути протиправно   позбавлений цього  права
чи  обмежений  у  його
здійсненні.  Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена  у його
здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної  необхідності  на підставі і в  порядку, встановлених  законом, та за умови попереднього та повного
відшкодування їх вартості,  крім
випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, позивач
в підтвердження права власності на майно посилається на накладні, видаткові
накладні, докази в підтвердження сплати вартості за майно, акти
приймання-передачі, розписки про одержання майна, декларацію з перевезення,
Інструкцію по експлуатації установки «Мініпак», паспорт на електричний
лічильник, гарантійний талон на телефон
«Panasonik». В підтвердження того, що майно знаходилося в приміщенні за
адресою: м. Запоріжжя, вул.Перемоги,63, яке належить відповідачу та
орендувалося позивачем на підставі договору оренди, позивачем надано
рахунки-фактури за виконані роботи по нарізанню паперу, акти виконаних робіт,
відповідно до яких   позивач надавала
зазначені послуги ТОВ «Компанія Оріон» та лист б/н від 16.08.2007р., яким ТОВ
«Компанія Оріон» підтвердило, що замовлення на виконання робіт та отримання
готової продукції здійснювалося за цією адресою.

Крім того, в матеріалах справи є
лист-попередження від 19.09.2006р., яким позивач просила відповідача повідомити
до 01.10.2006 року про час, коли можливо забрати своє обладнання та особисті
речі, та попереджено про звернення до органів внутрішніх справ та до суду у
разі неповідомлення.  Вказаний лист
повернутий відправникові за збігом строку зберігання.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги та в підтвердження позовних вимог, позивач зазначає, що з газети «Місто
на долонях» від 18.09.2006 року та 09.10.2006 року дізнався про те, що
типографське обладнання, яке належить йому, відповідачем продається. Про те, що
це саме обладнання позивача, останній дізнався з номерів телефонів, які вказані
під об'явами в газеті, після того, як зателефонувала і секретар ОСОБА_2
підтвердила, що таке майно продається.

До того ж,  позивач 19.07.2006 року та 25.09.2006 року
зверталася до правоохоронних органів з заявами з приводу неповернення  відповідачем та його представником ОСОБА_3
належного їй майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.  Постановами від 26.07.2006 року та 04.10.2006
року в порушенні кримінальних справ було відмовлено у зв'язку з відсутністю
складу злочину.

З листа заступника прокурора
Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 18.01.2008 року № 634-07
вбачається, що позивач звернувся до прокуратури району із зверненням щодо
незгоди з постановою про відмову в порушенні кримінальної справи і це звернення
знаходиться на розгляді в прокуратурі.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу
України, особа,  яка набула майно  або
зберегла  його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне  набуття або збереження майна було результатом
поведінки набувача майна,
потерпілого,  інших осіб  чи
наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування   майна
власником   із  чужого
незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, підставою для виникнення
зобов'язання, є такі умови: набуття (збереження) майна однією особою за рахунок
іншої та відсутність для цього підстав, встановлених законом або договором.

Відповідно до ст.1213
цього  ж кодексу, набувач зобов'язаний
повернути  потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі   потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи
про повернення майна.

Обов'язковою умовою для відшкодування
вартості безпідставно набутого майна, є факт неможливості повернення його у
натурі.

Згідно ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,  доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у  визначеному
законом  порядку  встановлює наявність чи відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами:
письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями
представників сторін та інших  осіб,  які
беруть участь  в  судовому процесі. В необхідних випадках на
вимогу судді пояснення  представників
сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути
викладені письмово.

Статтями 33 та 34 вказаного кодексу
передбачено, що кожна сторона повинна
довести  ті  обставини,
на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази  подаються  сторонами та
іншими  учасниками судового
процесу. Господарський   суд  приймає
тільки  ті  докази,
які  мають значення для справи.
Обставини справи, які  відповідно  до
законодавства  повинні бути  підтверджені
певними  засобами  доказування,
не   можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено факт
безпідставного набуття відповідачем саме переліченого в позовній заяві майна та
факт продажу відповідачем майна позивача і неможливість повернення цього майна
в натурі.

Не надано позивачем і
належних доказів, що відповідач відмовляється повернути належне позивачу майно.

Із витягів з газети
«Місто на долонях» вбачається, що у тиражних випусках цієї газети від
18.09.2006 року та 09.10.2006 року були розміщенні оголошення про продаж
обладнання для типографії: паперорозмоточної машини 2ЛР1-120, 1972 року випуску
вартістю 5 000 у.о., упаковочна машина  -
1 500 у.о.  В нижній частині оголошень
зазначені контактні номери мобільного та міського телефонів.

Позивачем не надано
доказів, що майно, яке вказане в цих оголошеннях є саме тим спірним майном, яке
є предметом даного спору, що продавцем цього майна був відповідач, та що майно
продане на час розгляду справи судом.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду
першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення господарського
позову.

В даному випадку,
факти незаконного набуття відповідачем майна позивача можуть бути встановлені
тільки в рамках проведення дослідчої перевірки, тощо.

Таким чином, колегія
суддів вважає, що господарським судом з'ясовані всі обставини справи,  висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи, рішення господарського суду першої інстанції по цій справі
прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,
м. Запоріжжя не підлягає задоволенню.

Судові витрати за позовом
(449грн.22коп. державного мита та 118грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу) та апеляційною скаргою (224грн.61коп. державного
мита) відносяться на позивача.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.ст. 99, 101,
п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського
процесуального кодексу  України,  Запорізький
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,                    м.
Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької
області від 14.11.2007 року у справі № 20/467/07 - без змін.

Постанову складено у повному обсязі
та підписано 25.04.2008 року.

Головуючий суддя
Кагітіна Л.П.

судді
Кагітіна Л.П.

Кричмаржевський В.А.  Шевченко Т. М.