ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.06.08 р.                     Справа № 44/103пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Іванковій Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Соціальний фонд” (представник Смаргон О.О., довіреність від 20.05.07 року), до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник Снєгірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від 12.12.05 року) про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Соціальний фонд” права власності на об’єкти нерухомості, розташовані в місті Донецьку по проспекту Полеглих Комунарів 138в:

·          будівлю автомобільного газозаправного пункту літ.А-1 загальною площею 75,6 м2;

·          огорожу (№ 1);

·          замощення (І), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Соціальний фонд” (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) про визнання права власності Підприємства на нерухоме майно, розташоване в місті Донецьку по проспекту Полеглих Комунарів 138в – будівлю автомобільного газозаправного пункту літ.А-1 загальною площею 75,6 м2, огорожу (№ 1) та замощення (І) (далі – Будівлі).

Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на невизнанні права власності Комітетом, з огляду на самовільність реконструкції та будівництва Будівель. З такою позицією Підприємство не погоджується, зазначаючи, що Будівлі вже закінчені будівництвом, причому будівництво виконане з дотриманням будівельних норм та правил, а на земельну ділянку, на якій розташовано вказану нерухомість, позивач має речові права, оскільки належним чином провадить оплату за користування земельною ділянкою та уклав з Комітетом договір оренди землі.

Представник Підприємства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Комітету в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позивач провадив будівництво спірної нерухомості без дозвільних документів на спорудження, без введення у експлуатацію тощо.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За актом приймання об’єкту в експлуатацію від 27.01.04 року, комісія Калінінської районної в місті Донецьку ради прийняла в експлуатацію як тимчасову споруду автомобільний газозаправний пункт по проспекту Полеглих Комунарів в Калінінському районі міста Донецька (далі – Споруда).

Підприємству згідно договору оренди земельної ділянки № 3289 від 26.12.07 року та рішення Комітету № 757/4 від 28.11.07 року Комітет передав у строкове платне користування земельну ділянку № :00:026:0017 площею 1’197 м2 для експлуатації існуючої Споруди.

Підприємство в перебігу власної господарської діяльності здійснило реконструкцію Споруди, утворивши новий майновий об’єкт – Будівлі, на земельній ділянці, виділеній під означені цілі. Ідентифікація цього об’єкту нерухомості, а також факт самочинної реконструкції та будівництва Підприємством Будівель визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі оцінювальними актами, витягами з технічних паспортів тощо.

Відсутність істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві та реконструкції Будівель випливає з висновку ДП „Експертно-технічний центр” ПП „Інноваційна науково-технічна експертна компанія” № ТО-261/00767-2008 від 19 травня 2008 року, за яким дефектів будівництва не виявлено, стан конструкцій задовільний (ІІ), вимогам БНіП, а також протипожежних та санітарних правил Будівлі відповідають.

Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Будівлям, оскільки за матеріалами справи цей майновий об’єкт розташований на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Статус нерухомості досліджуваним об’єктам присвоює також і спеціаліст ДП „Експертно-технічний центр” ПП „Інноваційна науково-технічна експертна компанія”.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно реконструйовані та споруджені Будівлі може бути визнано судом за умови надання Підприємству земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб. Оскільки Комітет надав Підприємству право на оренду землі, а суду не надано жодних доказів порушень Підприємством прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд вважає, що у Підприємства виникло право власності на Будівлі з моменту завершення їх реконструкції та спорудження.

Виходячи зі змісту норм статті 66 ГК України – Підприємство є добросовісним набувачем та власником Будівель, споруджених та реконструйованих позивачем на відповідній земельній ділянці.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції, висловленої у поточному спорі, відповідач Комітет не визнає право власності Підприємства на Будівлі, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, а твердження відповідача щодо відсутності факту виникнення у позивача права власності на зазначену нерухомість є безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є самовільна, без відповідних дозвільних документів реконструкція та спорудження Підприємством Будівель, а також протиправне невизнання відповідачем права власності Підприємства на цю нерухомість.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на будівництво та реконструкцію нерухомості.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 202, 204, 328, 331, 376, 392, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.66 та 283-292 ГК України, ст.ст.1, 2, 22, 30, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Соціальний фонд” до виконавчого комітету Донецької міської ради про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Соціальний фонд” права власності на об’єкти нерухомості, розташовані в місті Донецьку по проспекту Полеглих Комунарів 138в:

·          будівлю автомобільного газозаправного пункту літ.А-1 загальною площею 75,6 м2;

·          огорожу (№ 1);

·          замощення (І).

Визнати право власності товариства з обмеженою відповідальністю „Соціальний фонд” на об’єкти нерухомості, розташовані в місті Донецьку по проспекту Полеглих Комунарів 138в:

·          будівлю автомобільного газозаправного пункту літ.А-1 загальною площею 75,6 м2;

·          огорожу (№ 1);

·          замощення (І).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу;

2 –відповідачу;

3 –господарському суду Донецької області