ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" червня 2008 р. Справа № 3/71

За позовом Здолбунівської міської ради

до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Рівнерибгосп»

про стягнення втраченої вигоди в сумі 371367 грн. 93 коп.

Суддя Мамченко Ю.А.

Представники:

від позивача: Рощенко О.О. (довіреність №б/н від 28.11.2007 року);

від відповідача : Колонтирський Н.Н. (довіреність №б/н від 05.06.2008 року);

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 10.06.2008 до 13.06.2008 року.

В судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду Рівненської області із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Рівнерибгосп». Позовні вимоги мотивує наступним: згідно рішення Здолбунівської міської ради від 21.12.2005 року №1451 відповідачу для ведення рибного господарства на підставі технічної документації на умовах оренди передано земельну ділянку площею 162,38 га..

09.02.2006 року з метою виконання п.3 вищевказаного рішення Здолбунівською міською радою було розпочато переговори з відповідачем з приводу укладення договору оренди земельної ділянки та досягнення згоди по істотній умові договору - розміру орендної плати (листи від 09.02.2006 року №02/11-154 , від 03.04.2006 року №02/11-345, від 19.02.2007 №02/11-238, від 15.03.2007 року №02/11-371, від 16.10.2007 року №02/11-1399).

Відповідно до п.2 рішення орендна плата за користування земельною ділянкою була встановлена в розмірі 1,5 кратного розміру земельного податку, що становила на момент прийняття рішення 276757, 22 грн. в рік.

Пунктом 3 рішення Відповідача зобов'язано укласти договір оренди земельної ділянки з Здолбунівською міської радою в місячний термін з дати прийняття рішення, тобто з 21.01.2006 року, але зазначений пункт Відповідачем виконано не було.

Рішенням від 11.10.2006 року №159 затверджено проведену нормативну - грошову оцінку земель міста.

Згідно рішення Здолбунівської міської ради від 17.01.2007 року №263 встановлено розмір орендної плати за користування земельною ділянкою, що надана для промислового риборозведення в розмірі 1% від нормативно-грошової оцінки земель міста Здолбунів, що становить 94 610, 71 грн. в рік.

Однак, незважаючи на те, що згідно ст.144 Конституції України всі рішення, що прийняті органом місцевого самоврядування в межах повноважень є обов'язковими для виконання на відповідній території договір оренди не був укладений з вини відповідача. Такі дії з сторони відповідача на думку позивача призвели до того, що міський бюджет з 01.02.2006 року і по 01.01.2008 року недоотримав втрачену вигоду (ст.224 ГК України) в розмірі 371367 грн. 93 коп..

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити, з огляду на наступне: з метою оформлення відносин оренди землі ВАТ «Рівнерибгосп»виготовило проект відведення земельної ділянки водного фону площею 162,38 га й забезпечило проходження державної землевпорядної експертизи.

Рішенням Здолбунівської міської ради від 21.12.2005 року відповідачу було передано земельну ділянку на умовах оренди.

До прийняття згаданого рішення, а також після нього ВАТ «Рівнерибгосп»проходило процедуру узгодження із Здолбунівською міською радою істотних умов майбутнього договору оренди.

Так листами на ім'я Здолбунівського міського голови №143 від 31.05.2005р., №69 від 20.02.2006р., №358 від 14.12.2006р. підприємство звертало увагу на завищені вимоги щодо розміру орендної плати (відповідно 1460 грн. і 1704,38 грн. за 1 га) й обґрунтовувало її економічну недоцільність, як для орендаря, так і самої ради. Для прикладу, на суміжній земельній ділянці, що на території Богдашівської сільської ради, розмір орендної плати був встановлений в розмірі 50 грн. за 1 га..

Рішенням Здолбунівського міської ради від 11.10.2006 року було затверджено нормативну грошову оцінку згаданої земельної ділянки, її вартість склала 12205950,00 грн.. Підприємству було запропоновано сплачувати орендну плату у розмірі 1% її грошової оцінки на рік, тобто 751,69 грн. за 1 га.

Не погоджуючись із запропонованим розміром орендної плати, ВАТ «Рівнерибгосп»своїми листами №45 від 27.02.2007 р., №84 від 28.03.2007 р., №259 від 14.12.2007 р. підкреслювало її збитковість для підприємства й вносило пропозиції щодо її зменшення.

Оскільки пропозиції відповідача щодо такої істотної умови договору оренди, як розмір орендної плати, не знайшли підтримки у іншої сторони, то після настання встановленого Земельним кодексом України граничного строку для оформлення землі у оренду (01.01.2008 р.), ВАТ «Рівнерибгосп»своїм листом №11 від 11.01.2008 року повідомило Здолбунівську міську раду про відмову від укладення договору оренди на запропонованих умовах. Тобто, з 2005 року по 2008 рік ВАТ «Рівнерибгосп»проводило із Здолбунівською міською радою переддоговірні переговори з метою узгодження істотних умов договору оренди землі. Відповідач стверджує, що договір оренди землі з Здолбунівською міською радою є неукладеним; при цьому вказує, що своїми діями не завдав позивачу збитків, крім того протягом перебування на земельній ділянці сплачував земельний податок.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Здолбунівської міської ради Рівненської області від 21.12.2005 року №1451 «Про передачу земельної ділянки на умовах оренди»для ведення рибного господарства ВАТ «Рівнерибгосп»міська рада вирішила передати ВАТ «Рівнерибгосп»земельну ділянку загальною площею 162,38 га на умовах оренди терміном на 50 років для ведення рибного господарства за рахунок земель Рівненського обласного виробничого рибкомбінату в межах м.Здолбунів.

Вищевказаним рішенням встановлено орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 1,5 кратних розміру земельного податку, що на момент прийняття рішення становила 1704,38 грн./га в рік; крім того ВАТ «Рівнерибгосп»зобов’язано в місячний термін укласти договір оренди земельної ділянки з міською радою та провести його державну реєстрацію в реєструю чому органі в порядку, визначеному розділом ІІ Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 1 ст. 124 ЗК передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Статтею 17 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що передача об’єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, визначених договором оренди, за актом приймання-передачі.

Рішенням Здолбунівської міської ради від 22.02.2008 року №725 «Про припинення ВАТ «Рівнерибгосп»права користування земельної ділянки, що була надана для промислового риборозведення»призупинене право користування земельною ділянкою загальною площею 162,38 га, що надавалась ВАТ «Рівнерибгосп»на умовах оренди згідно рішення Здолбунівської міської ради від 21.12.2005 року №1451.

На момент розгляду справи договір оренди земельної ділянки між Здолбунівською міською радою та ВАТ «Рівнерибгосп»не укладено та не зареєстровано в державному реєстрі, а земельна ділянка в порядку визначеному чинним законодавством не передана відповідачу за актом приймання-передачі.

Судом також встановлено, що з моменту прийняття Здолбунівською міською радою рішення №1451 від 21.12.2005 року позивач не звертався до відповідача в судовому порядку з вимогою зобов’язати укласти договір оренди.

Згідно ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів.

Стаття 180 Господарського кодексу встановлює, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним.

Позивач просить стягнути з відповідача втрачену вигоду в сумі 371367 грн. 63 коп., обґрунтовуючи наступним: рішенням Здолбунівської міської ради від 11.10.2006 року №159 було затверджено проведену нормативно-грошову оцінку земель населених пунктів Здолбунівської міської ради, відповідно до якої нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення рибного господарства станом на 01.01.2008 року затверджена в розмірі 9725981грн. 35 коп..

Рішенням Здолбунівської міської ради від 20.12.2006 року №207, із змінами від 17.01.2007 року №263 встановлено розмір орендної плати за користування земельною ділянкою, що надана для промислового риборозведення в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земель міста Здолбунів, що становить 94610 грн. 71 коп. в рік. Відтак позивач вважає, що через неукладення договору оренди міський бюджет з 01.02.2006 року по 01.01.2008 року недоотримав втрачену вигоду в розмірі 371367 грн. 93 коп..

Суд вважає, що у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача втрачено вигоди з огляду на наступне:

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із ст.226 Господарського кодексу України необхідною умовою відшкодування збитків (як форми відповідальності за заподіяння шкоди) є вчинення особою господарського правопорушення, яке має містити наступні елементи: наявність шкоди; протиправність дій її заподіювача; наявність причинного зв'язку між протиправним діянням й шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

З огляду на викладене обов'язок відшкодування збитків, як захід цивільної відповідальності передбачається виключно при встановленні обставин порушення цивільних прав і вини сторони, яка здійснила дії, внаслідок яких сталися події, що визначені цивільним законодавством як порушення і збитки.

Підставою для відшкодування збитків є протиправна поведінка заподіювача збитків, тобто порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином.

Статтею 156 Земельного кодексу передбачено перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а саме: вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.93 р. "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам". Відповідно до постанови розмір збитків визначається комісіями, створених при міських та районних держадміністраціях. Неодержаним доходом визнається: а)          доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття; б)          обмеження прав; в)          погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно п. 3.1 Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, які затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах й Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель №110 від 12.09.2007р. підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме:

-          акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

-          протокол про адміністративне правопорушення;

-          припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

-          акт обстеження земельної ділянки.

Позивач не довів суду вини відповідачау порялку передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про плату за землю», використання землі в Україні є платним; плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель; розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом; за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про плату за землю»визначено, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, в т.ч. на умовах оренди. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про плату за землю», підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

З аналізу положень цієї норми та ч. 2 ст. 15 Закону України «Про плату за землю»вбачається, що за відсутністю у користувача земельної ділянки документів, визначених у ст.ст. 125-126 Земельного кодексу України, тобто без укладення договору оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку, такий користувач здійснює фактичне користування з зобов'язанням сплатити за період користування у поточному році податок на землю.

В матеріалах справи наявні докази оплати відповідачем потягом 2005-2007 року єдиного сільськогосподарського податку, який включає в себе сплату земельного податку, що підтверджується, наданими позивачем, копіями податкових розрахунків фіксованого сільськогосподарського податку та платіжних доручень про сплату фіксованого сільськогосподарського податку (а.с.76-125).

Згідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач належним чином не обґрунтував суму нарахованої упущеної вигоди і не підтвердив належними і допустимими доказами підстави для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки не укладення між сторонами договору оренди земельної ділянки не є такою підставою.

З огляду на вищевказане, враховуючи ті обставини, що між сторонами не був укладений договір оренди земельної ділянки, а також той факт, що відповідачем сплачено земельний податок за фактичне користування земельною ділянкою, позовні вимоги Здолбунівської міської ради про стягнення з ВАТ «Рівнерибгосп»втраченої вигоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позовних вимог відмовити .

Суддя Мамченко Ю.А.

Повний текст рішення підписаний суддею «20» червня 2008 року