ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"29" травня 2008 р. Справа № А6/192-08

15.40 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                              Поднебєс О.В.

розглянувши адміністративну справу № А6/192-08

за позовом Дочірнього підприємства „Ферми ДАНАМ”, с. Новосілки

до Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київський області

про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 18.12.2007р. №/0

Представники:

від позивача Богатов Ю.М.( довіреність № б/н від 20.05.08) ;

від відповідача Норець В.М.( довіреність № 12/Н/10 від 27.02.08)

Шевченко А.В.(довіреність № 2219/Ш/10 від 07.04.08)

Замашнюк (довіреність № 2698/В/10 від 24.04.08)

Обставини спору:

Дочірне підприємство „Ферми ДАНАМ” (далі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про визнання податкового повідомлення - рішення від 18.12.2007р. №/0 .

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 24.03.2008 року за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач порушив права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин через безпідставне винесення податкового повідомлення - рішення від 18.12.2007р. №/0.

Підставою прийняття оспорюваних у справі податкових повідомлень-рішень став Акт №518/15-00/30048738 від 18.12.2007 року, складений на підставі проведеної Кагарлицькою об’єднаною державною податковою інспекцією виїзної позапланової перевірки дочірнього підприємства „Ферми ДАНАМ” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника по податковій декларації з ПДВ за жовтень 2007р.

На підставі акту №518/15-00/30048738 від 18.12.2007 року було прийняте податкового повідомлення - рішення від 18.12.2007р. №/0.

Позивач не погоджуючись з висновками контролюючого органу, з метою захисту своїх прав і охоронюваних законом інтересів, звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує про що подав до суду заперечення на позов№2204/10/10 від 07.04.2008р. та просить суд відмовити у його задоволенні.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

встановив:

Кагарлицькою об’єднаною державною податковою інспекцією Київською області 18.12.2007р. була проведена виїзна позапланова перевірка Дочірнього підприємства „Ферми ДАНАМ” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника по податковій декларації з ПДВ за жовтень 2007р. За результатами перевірки було складено акт №518/15-00/30048738 від 18.12.2007р., в якому зазначено, що задекларована Позивачем у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2007 року суму бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 307 576,00 грн. не може бути підтверджена в зв’язку з тим, що Дочірне підприємство „Ферми ДАНАМ” не має права відносити податковий кредит до декларації з ПДВ придбання та реалізацію промислової продукції з огляду на приписи п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №805 від 12.05.1999р. За результатами перевірки та на підставі Акту№518/15-00/30048738 від 18.12.2007р. було прийняте податкове повідомлення –рішення 18.12.2007р. №/0. відповідно до якого Позивачу було зменшено суму заявленого бюджетного відшкодування в розмірі 307 576,00 грн.

Господарський суд Київської області вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно приписів п. 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”, який є загальним для всіх сільськогосподарських товаровиробників: до 1 січня 2006 року зупинити дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюється сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Порядок акумуляції та використання коштів визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.99 № 374 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1999 року № 271», якою встановлено виключно цільовий характер використання сум податку на додану вартість, перерахованих на окремі рахунки. Відповідно до п. 5 Порядку кошти, перераховані сільгосптоваровиробниками на окремий рахунок, використовуються ними для придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення, на якому акумулюються суми ПДВ, що не протирічить законодавству з питань спеціального режиму оподаткування та використання у разі підтвердження первинними документами факту придбання вказаних матеріально-технічних ресурсів.

І відповідно Декларації подаються за скороченою формою, розрахунки з бюджетом за цими деклараціями не здійснюються, бюджетне відшкодування за цими деклараціями не проводиться; позитивна різниця між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом звітного місяця перераховується на спецрахунок; якщо ж така різниця має від'ємне значення, то вона погашається за рахунок податкових зобов'язань наступних податкових періодів.

Для визначення обсягів операцій з поставки (продажу) сільськогосподарської продукції сільськогосподарське підприємство враховує власну вирощену, розведену, виготовлену сільськогосподарську продукцію та не враховує придбану (покупну) сільськогосподарську продукцію та операції з поставки молока і м'яса в живій вазі. Податкова декларація з податку на додану вартість за іншими категоріями операцій, в тому числі і реалізація молока та м'яса в живій вазі переробним підприємствам, подається за повною формою, і за цією декларацією здійснюються розрахунки з бюджетом, при цьому сплата податку та бюджетне відшкодування здійснюються в порядку, встановленому Законом України „Про податок на додану вартість”.

З огляду на те, що позивач –ДП „Ферми ДАНАМ” впродовж діяльності підприємства є сільськогосподарським товаровиробником, тому за результатами звітного періоду обґрунтовано складає податкові декларації з податку на додану вартість, а саме: за результатами окремого обліку продукції, проданої сільськогосподарським товаровиробником - м'яса в живій вазі, відповідно до вимог Закону України „Про податок на додану вартість”, визначаються суми податкових зобов'язань та податкового кредиту, які виникають у зв'язку з продажем цієї продукції, і складають декларацію, яка разом з даними щодо іншої діяльності подається до органу державної податкової служби за місцем реєстрації підприємства, як платника податку на додану вартість, у порядку і в строки, визначені цим Законом, - тобто загальну декларацію.

Згідно вимог п.3.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість” об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів (робіт, послуг) на митній території України, в тому числі операції з оплати вартості послуг за договорами оренди (лізингу) та операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення кредиторської заборгованості заставодавця; ввезення (пересилання) товарів на митну територію України та отримання робіт (послуг), що надаються нерезидентами для їх використання або споживання на митній території України, в тому числі операції з ввезення (пересилання) майна за договорами оренди (лізингу), застави та іпотеки; вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України та надання послуг (виконання робіт) для їх споживання за межами митної території України.

Приписами п.4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість” визначено, що база оподаткування операцій з поставки товарів (робіт, послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними або регульованими цінами (тарифами), з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових) платежів, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів (робіт, послуг) згідно з законами України з питань оподаткування. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (робіт, послуг), проданих(виконаних, наданих) таким платником податку.

Об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 Закону України „Про податок на додану вартість”, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків (п.6.1 ст.6), тільки відповідно до п.п.6.2.6 п.6.2 статті 6 сільськогосподарські товаровиробники реалізують переробним підприємствам усіх форм власності м'ясо в живій вазі, нараховуючи податок на додану вартість за нульовою ставкою.

Суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду (п.п.7.7.1 п.7.1 ст.7).

Відповідно до п.1.6 Закону України „Про податок на додану вартість”, податкове зобов'язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Згаданим Законом передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з продажу товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше (п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7) або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, а у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до вимог п.1.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій (п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7): або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як вбачається із матеріалів справи (акту перевірки№518/15-00/30048738 від 18.12.2007р), основною причиною виникнення від’ємного значення чистої суми податкових зобов’язань з податку на додану вартість полягають в тому, що ДП „Ферми ДАНАМ” у вересні та жовтні 2007 року застосувало нульову ставку по податку на додану вартість відповідно до пп..6.2.6 п.6.2 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” при здійсненні операцій з продажу м’яса в живій вазі власного виробництва переробному підприємству на загальну суму 1 203 816. 22 грн., в тому числі:

вересень 2007 року –504 640,64 грн.,

жовтень 2007 року –699 175,58 грн.

ДП „Ферми ДАНАМ” придбавало товари, роботи, послуги на митній території України на загальну суму 3 167 627 грн., сума ПДВ –633 525 грн., в тому числі:

в вересні місяці 2007 року на суму 1 564 642 грн., сума ПДВ 312 928 грн.(податкова декларація з ПДВ за вересень 2007 року);

в жовтні місяці 2007 року на суму 1 602 985 грн.. сума ПДВ 320 597 грн. (податкова декларація з ПДВ за жовтень 2007 року);

Основними видами товару, по яких декларуються суми до відшкодування –поставка м’яса в живій вазі власного виробництва переробному підприємству.

У періоді, що був охоплений перевіркою, Позивач, відповідно до п.п.6.2.6 п.6.2 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”, застосовував нульову ставку оподаткування по ПДВ операцій з продажу м’яса в живій вазі власного виробництва переробному підприємству та ставку 20% (відповідно до п.п.6.1.1 п.6. ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість”) –при іншій реалізації товарів (робіт, послуг).

Перевіркою не було встановлено розбіжності між даними платника та даними перевірки.

В акті зазначено, що позивач не відноситься до осіб, які визначені в п.п.7.7.11 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, але позивач порушує приписи п. 2 Постанови Кабінету Міністрів„Про порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємством молоко та м’ясо в живій вазі” № 805 і тепер позивач, відповідно до приписів цього пункту не має права відносити податковий кредит до декларації з податку на додану вартість.

Така позиція відповідача є законодавчо не обґрунтованою, що пояснюється внесеними змінами до. До моменту внесення змін, редакція п.2 зазначеної постанови була наступною: „сільськогосподарські товаровиробники реалізують переробним підприємствам усіх форм власності молоко і м'ясо в живій вазі відповідно до укладених договорів, нараховуючи податок на додану вартість за нульовою ставкою. При цьому податковий кредит, що складається із сум податку на додану вартість, сплачених сільськогосподарськими товаровиробниками у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу власних валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається до податкової декларації платника податку за звітний період, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом, з відшкодуванням з бюджету податкового кредиту за цією декларацією”.

Після внесення змін до зазначеної постанови редакція п.2 стала такою: „Сільськогосподарські товаровиробники поставляють переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі відповідно до укладених договорів з нарахуванням податку на додану вартість за нульовою ставкою.”

Отже, позиція Відповідача щодо того, що Позивач тепер не має права включати до податкового кредиту декларації з ПДВ вартість придбання та реалізації промислової продукції, і, як наслідок, - не має права НП бюджетне відшкодування пов’язана саме з відмінностями в редакції п.2 Постанови КМУ № 805, проте така позиція є необґрунтованою та незаконною, оскільки вона протирічить приписам чинного законодавства.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 113 Конституції України визначає, що Кабінет України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Враховуючи те, що порядок сплати податків, відповідно до припісів ст.67 Конституції України може бути встановлений виключно законами України, а не постановою Кабінету Міністрів.

Окрім того, на момент формування податкового кредиту позивачем (вересень жовтень 2007р.) п.п.6.2.6 п.6.2 ст.6 Закону України „Про ПДВ” мав таку редакцію: за нульовою ставкою оподатковуються операції: 6.2.6 до 1 січня 2008 року поставки переробним підприємствам молока та м’яса живою вагою сільськогосподарськими товаровиробниками всіх форм власності і господарювання та поставки переробним підприємствам аналогічної імпортованої продукції ...

Таким чином законом у вищенаведеній нормі визначено підстави для оподаткування операції за 0 ставкою.

Судові витрати відповідно до вимог ч.1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України присуджуються Позивачеві з Державного бюджету України відповідно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Враховуючи наведене, керуючись ст.124 Конституції, ст.ст. 71, 94, 158-163 КАС України,господарський суд -

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Скасувати податкове повідомлення –рішення від 18.12.2007р. №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з Податку на додану вартість в сумі 307 576,00 грн.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього Підприємства „Ферми ДАНАМ” (09223, Київська область, Кагарлицький район, с. Новосілки, р/р 6108 в АБ „ІНГ Банк Україна” у м. Києві МФО 300539, ) 3 (три)грн. 40 коп. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк постанова суду набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови суду - без змін.

Суддя                     Маляренко А.В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –09.06.2008 року.