ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.05.2008

Справа №2-4/5403-2006А

За позовом Державного підприємства Агрофірма «Прибережна» , (96400, Чорноморський район, с. Медведево, вул. Новая, 1)

до відповідача - Державної податкової інспекції у Чорноморському районі АРК, (смт. Чорноморське, вул. Щорса, 4).

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

Суддя І.К.Бєлоглазова

При секретарі Лисюк О.Д.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Новоселова О.В., дов. у справі

Від відповідача – 1) Обухова А.В. дов. у справі

Обставини справи:

Державне підприємство „Агрофірма „Прибережна”, с. Медведеве Чорноморського району, звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Євпаторія, про визнання нечинними податкових повідомлень – рішень від 2.11.05 р. №/1 про застосування штрафних санкцій у сумі 299096,91 грн. та від 2.11.05 р. № /1 про донарахування 73703,49 грн. ПДВ.

Заявами від 14.03.08 р. та від 18.04.098 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати нечинними податкові повідомлення – рішення №/1 від 2.11.05 р. в частині донарахування суми ПДВ 19800 грн., податкове повідомлення – рішення №/1 від 2.11.05 р. в частині донарахування 217086,1 грн. ПДВ. Позовні вимоги мотивовані тим, що Державна податкова інспекція неправомірно донарахувала 13200 грн. ПДВ, які були отримані від реалізації нібито підакцизного товару та включені у декларацію з ПДВ по продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва. Фактично реалізовані виноматеріали на суму 79,4 тис гривень, у т.ч. ПДВ 13,2 тис грн., не відносяться до підакцизної продукції, а є сировиною для виробництва підакцизної продукції заводами вторинного виноробства. Тому ПДВ, одержаний від поставки виноматеріалів правомірно включається до складу зобов’язань з ПДВ у декларацію з продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва. Нарахування штрафних санкцій у сумі 53903,49 грн. за нецільове використання грошових коштів, які підлягали акумуляції на спеціальні рахунки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №271 від 26.02.99 р., позивач визнав. З суми штрафу в розмірі 299096,61 грн., нарахованої відповідачем у зв’язку з відчуженням активів, що знаходилися у податковій заставі, не за кошти та без письмового погодження з податковим органом, позивач згоден з нарахуванням 82010,81 грн. В той же час він оскаржує правомірність штрафу за реалізацію населенню 31.08.04 р. персика в рахунок заробітної плати на суму 10553 грн., за реалізацію 31.08.04 р. зерновідходів в рахунок заробітної плати на суму 19425,50 грн., за реалізацію 31.08.04 р. м’яса на суму 9288,75 грн. населенню в рахунок заробітної плати, за реалізацію 17.09.04 р. відділу освіти РДА котельні на суму 103230 грн. На думку позивача узгодження цих операцій з ДПІ не було потрібне, оскільки з 21.08.04 р. по 08.10.04 р. дія податкової застави була припинена у зв’язку з мораторієм, який було введено ухвалою Господарського суду АР Крим від 21.08.04 р. у справі №2-6/12455-04 про банкрутство „Агрофірми „Прибережна”.

Заявою від 8.04.08 р. позивач відмовився від позову в частині визнання нечинним податкового повідомлення – рішення №/1 від 2.11.05 р., щодо нарахування 53903,49 грн штрафних (фінансових) санкцій з ПДВ, а також в частині визнання нечинним податкового повідомлення – рішення №/1 від 2.11.05 р. , щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 82010,81 грн за самостійне відчуження активів, які перебувають в податковій заставі та потребують обов’язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження.

Відмова від частини позову прийнята судом. Ухвалою від 8.04.08 р. провадження у справі у цій частині закрито.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на що Державне підприємство Агрофірма «Прибережна» у листопаді 2004 року необґрунтовано включило до складу податкових зобов’язань з податку на додану вартість у сільськогосподарську декларацію доходи від реалізації виноматеріалів у сумі 79,4 тис. грн. ( у тому числі ПДВ 13,2 тис. грн.), чим порушило вимоги п.11.29 ст. 11 Закону України „ Про податок на додану вартість”. Ст. 1 і 2 Закону України «Про ставки акцизного збору і ввізного мита на спирт етиловий і алкогольні напої» встановлена нульова ставка акцизного збору на інші види виноградного суслу ( виноматеріал), код Гармонізованої системи описання та кодування товарів 220430. На думку відповідача, звільнення від сплати акцизного збору не звільнює виноматеріал від статусу підакцизного товару, а дія п. 11.29 ст. Закону України „ Про податок на додану вартість” на підакцизну продукцію власного виробництва не розповсюджується. Таким чином Євпаторійська ОДПІ на законних підставах донарахувала ПДВ і застосувала штрафні санкції.

Що стосується реалізації майна, яке перебувало у податковій заставі, то відповідач посилається на те, що Державне підприємство Агрофірма «Прибережна» здійснило відчуження таких активів не за кошти і без згоди податкового органу у період з 1.07.2004 р. по 31.03.2005 р. на загальну суму 299096,91 грн. Дозвіл на відчуження частини активів був отриманий згодом, тому слід вважати, що відчуження майна було здійснено без дозволу податкового органу. З урахуванням викладеного просить відмовити в позові.

Провадження у справі зупинялося у зв’язку з призначенням судово-бухгалтерської експертизи.

Ухвалою від 24.01.08 р. суд здійснив заміну відповідача Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції на його правонаступника Державну податкову інспекцію у Чорноморському районі у зв’язку з реорганізацією.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в порядку, визначеному ст.39 КАС України, дослідивши зібрані докази відповідно до вимог ст. 138 КАС України, суд

ВСТАНОВИВ:

Євпаторійською об’єднаною державною податковою інспекцією, правонаступником якої є відповідач, проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства Агропромисловою фірмою „Прибережна” за період з 1.07.04 р. по 31.03.05 р., за результатами якої складено акт №248/00413015/23-а від 5.08.05 р.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення – рішення від 2.11.05 р. №/1 про визначення суми податкового зобов’язання АПФ „Прибережна” у сумі 299096,91 грн. штрафу за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі та потребують обов’язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження, а також податкове повідомлення-рішення від 2.11.05 р. №/1 про донарахування 13200 грн. ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій з ПДВ в сумі 60503,49 грн., всього 73703,49 грн.

В даний час позивач оскаржує податкове повідомлення – рішення №/1 від 2.11.05 р. в частині донарахування штрафних санкцій в сумі 217 086,1 грн., податкове повідомлення – рішення №/1 від 2.11.05 р. – в частині донарахування 13200 грн. ПДВ та застосування штрафних санкцій в сумі 6600 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є сільськогосподарським виробником.

Згідно з довідкою Головного управління статистики в АР Крим №09/2-6-19/178 від 29.01.03 р. про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України позивач, поряд з іншим, здійснював діяльність по КВЕД 01.13.0 – вирощування фруктів, ягід, горіхів, культур для виробництва напоїв і прянощів.

Підклас 01.13.0 по КВД включає не тільки вирощування, а й перероблення на вино фруктів, ягід, винограду в межах господарства.

Отже, позивач є сільськогосподарським підприємством, яке здійснює вирощування винограду та його переробку власними силами на вино.

Згідно з актом перевірки АПФ „Прибережна” безпідставно відобразила операції з реалізації підакцизних товарів власного виробництва на суму 79 400 грн. ( у т.ч. 13200 грн. з ПДВ) в спеціальній декларації з ПДВ з продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва, в той час як потрібно було відобразити їх в загальній декларації з ПДВ по сплаті податку в бюджет. Внаслідок цього занижені податкові зобов’язання з ПДВ, що підлягають перерахуванню в бюджет.

Відповідно до п.11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” від 3.04.97 р. №168/97 – ВР із змінами та доповненнями до 1.01.06 р. припинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума,одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Зі змісту вищенаведеної норми закону видно, що зупинення дії п.п.7.7 ст.7 та п.10.1, 10.2 ст. 10 Закону розповсюджується на операції з продажу продукції двох видів: по-перше, власного виробництва, по-друге, виготовленої на давальницьких умовах. При цьому обмеження „крім підакцизних товарів” стосується тільки продукції, виготовленої на давальницьких умовах.

Аналогічну думку викладено Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва у роз’ясненні даного питання, наданому у листі № 2-222/5971 від 03.10.01 р.

Ст. 1 Закону України „Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 – 2004 р.” від 18.01.01 р. № 2238 встановлено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) – це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам 01.11 – 01.42 та 05.00 – 05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97.

Сума, одержана від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва і продуктів її переробки за 2004 – 2005 р., склала більше 50/ загальної суми валового доходу підприємства, про що свідчить розрахунок, наданий позивачем, та що не оспорюється відповідачем.

Крім того, Євпаторійською об’єднаною державною інспекцією при винесенні оскаржених податкових повідомлень - рішень не було враховано, що відповідно до п.2 Постанови Верховної Ради України „Про перелік товарів (продукції), на які встановлюється акцизний збір” від 12.09.96 р. №365/96 – ВР передбачено, що перелік товарів (продукції), на які встановлюється акцизний збір, визначається і обмежується переліками підакцизних товарів, які ввійшли до законів України "Про ставки акцизного збору і ввізного мита на тютюнові вироби" від 6 лютого 1996 року, "Про ставки акцизного збору і ввізного мита на спирт етиловий та алкогольні напої" від 7 травня 1996 року, "Про ставки акцизного збору і ввізного мита на деякі транспортні засоби та шини до них" від 24 травня 1996 року , "Про ставки акцизного збору і ввізного мита на деякі товари (продукцію)" від 11 липня 1996 року.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України „Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої” від 7.05.96 р. №178/96 – ВР зі змінами та доповненнями встановлені ставки акцизного збору на виготовлені в Україні з вітчизняної сировини виноматеріали (код згідно з Гармонізованою системою опису та кодування товарів 220430), які реалізуються посередницьким організаціям та населенню, та виноматеріали, виготовлені на підприємствах первинного виноробства для суб’єктів підприємницької діяльності , які не є виробниками виноробної сировини (винограда), крім підприємств вторинного виноробства, які використовують дані виноматеріали для виготовлення готової продукції.

Отже, за змістом цієї норми на виноматеріали, виготовлені на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, ставки акцизного збору не встановлені, а тому вони не є підакцизним товаром.

Згідно з п. «в» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» не підлягають оподаткуванню обороти з реалізації (передачі) української сировини, що ввозиться або використовується для виробництва підакцизних товарів.

До таких товарів, зокрема, відноситься готова алкогольна продукція, що виробляється на заводах вторинного виноробства.

Те, що матеріали виготовлені на заводі первинного виноробного виробництва підакцизної продукції, встановлено рішенням ГС АРК у справі № 2-4/8459-01 від 04-11.12.01 р., яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. ст. 72 КАС України 1. Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищенаведене підтверджує, що позивач дотримався всіх умов для застосування норм п.11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Згідно з актом судової бухгалтерської експертизи №29/06 від 15.12.06 р. висновки Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції щодо донарахування 13200 грн. ПДВ на реалізовані на заводи вторинного виробництва виноматеріали та 6600 грн. штрафних санкцій не підтверджується в повному об’ємі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, позивач згідно з уточненням своїх вимог просить визнати нечинним податкове повідомлення – рішення №/1 від 2.11.05 р. в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 217086,1 грн за самостійне відчуження активів, які перебувають в податковій заставі та потребують обов’язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження.

Згідно з актом перевірки у періоді, що перевірявся, позивач мав податковий борг та відповідно до Закону України „Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.00 р. №2181-ІІІ усе майно, майнові права та продукція підприємства знаходилися у податковій заставі.

У порушення вимог п.п. 8.6.1 ст. 8 зазначеного закону Агрофірмою „Прибережна” у період з 1.07.04 по 31.03.05 р. проведено відчуження активів, які знаходяться у податковій заставі, не за кошти та без узгодження з податковим органом на суму 299096,91 грн.

Позивач оскаржує законність застосування штрафних санкцій у сумі 217086,10 грн., у тому числі :

142497, 25 грн. – за реалізацію активів у період дії мораторію, який введено ухвалою Господарського суду АРК у справі про банкрутство Агрофірми «Прибережна»;

19464, 51 грн. – за реалізацію обідів в рахунок заробітної плати;

48020,34 грн.(10553грн.+19425,5грн.+9288,75грн.+103230 грн.) – за реалізацію активів у період виключення податкової застави з Державного реєстру обтяжень рухового майна з 26.10.2004 р. по 01.04.2005 р.;

7104 грн. – за реалізацію барана, ярки, валухів 31.08.2004 р., не підтверджену висновком судової бухгалтерської експертизи у зв’язку із відсутністю документів.

На думку позивача, реалізація його активів у період з 21.08.04 р. по 08.10.04 р. не потребувала узгодження з податковим органом, оскільки в цей період ухвалою Господарського суду АР Крим у справі №2-6/12455 – 04 про порушення справи про банкрутство було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів по зобов’язанням, строки виконання який настали до дня порушення провадження у цій справі, згідно вимог п.4 ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно до п.п. „з” п.п.8.7.1 ст. 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00 р. № 2181 – ІІІ із змінами та доповненнями активи платника звільняються з податкової застави з дня прийняття окремого рішення судом у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства.

З наданої позивачем копії ухвали Господарського суду АР Крим від 21.08.04 р. у справі №2-6/12455-04 не вбачається, що судом було прийняте окреме рішення про звільнення активів платника податків з податкової застави.

Ч. 1 ст. 71 КАС України зобов’язує кожну сторону довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Крім копії ухвали Господарського суду АР Крим від 21.08.04 р. у справі №2-6/12455-04 позивачем не надано інших документів на підтвердження звільнення його активів з податкової застави.

За висновком судово-бухгалтерської експертизи від 15.12.06 р. №29/06 нарахування штрафних санкцій в сумі 299096,91 грн. за реалізацію товарно – матеріальних цінностей, які знаходилися у податковій заставі, без попереднього узгодження з податковим органом підтверджуються у сумі 224 508,06 грн., не підтверджуються у сумі 67484, 85 грн., неможливо підтвердити чи спростувати обґрунтованість застосування штрафної санкції у сумі 7104 грн.

Згідно з додатком №3 до акту експертизи реалізація позивачем обідів населенню в рахунок заробітної плати 30.07.04 р. на суму 4872,15 грн., та 8899,13 грн. 31.08.04 р. на суму 1603 ,59 грн., 31.08.04 р. на суму 3 177,64 грн., 30.09.04 р. на суму 428,40 грн., 30.09.04 р. на суму 483,60 грн. була узгоджена Євпаторійською об’єднаною державною податковою інспекцією (лист № 3146/24 від 24.07.03 р.).

Як вбачається з матеріалів справи, цим листом начальник Чорноморського відділення Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції надав роз’яснення позивачу, що, зокрема, реалізація послуг з приготування обідів відповідно до ст. 8 Закону України № 2181 - ІІІ від 21.12.00 р. не підлягає узгодженню з податковим органом.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що податковий орган дав згоду на реалізацію обідів на суму 19464,51 грн. без погодження з ДПІ.

Позивач також не згоден з нарахуванням штрафних санкцій у сумі 48020,34 грн. за реалізацію активів у період виключення запису про податкову заставу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна з 27.10.04 р. по 1.04.05 р.

Матеріали справи свідчать, що на підставі рішення ДПІ в Чорноморському районі від 26.10.04 р. №7 та листа агрофірми „Прибережна” було звільнено від податкової застави активи платника податків на суму 579600 грн, а саме – 2100 голів вівцематок, тобто лише частину майна позивача. Суд також приймає до уваги те, що дані Державного реєстру обтяжень рухомого майна не регулюють питання виникнення та припинення податкової застави. Відповідно до п.8.1 ст. 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00 р. № 2181–ІІІ право податкової застави виникає згідно з законом і не вимагає письмового оформлення. Усі питання, пов’язані з податковою заставою визначені саме цим Законом. Позивачем не надано доказів, що дія податкової застави відповідно до Закону №2181 – ІІІ від 21.12.00 р. у період з 27.10.04 р. по 1.04.05 р. була припинена.

Що стосується штрафа у сумі 7104 грн. за самостійну реалізацію бичка, ярочки, валухів 31.08.04 р., то позивачем не надано доказів правомірності відчуження цих активів, крім посилання на висновок експерта. Дійсно, експертом ця сума не підтверджена, але й не спростована у зв’язку з відсутністю документів щодо цієї операції. Проте встановлено, що реалізація з податковим органом не узгоджувалася.

Відповідно до ст.69 Кодексу адміністративного судочинства Українии доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб,які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

П.1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових и позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПАУ від 10.08.05 р. №327, зареєстрованого в МЮУ 25.08.05 р. за №925/1125, встановлено, що носієм доказової інформації про порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства є акт перевірки.

В акті документальної перевірки від 15.08.05 р. №248/00413015/23-01 (дод.№5) зафіксовано факт реалізації бичка, ярки, валушки 31.08.04 р. по податковій накладній №287 на суму 7104 грн. Цей факт не спростовано позивачем, докази попереднього узгодження цієї операції з ДПІ не надані.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 94 КАС України у випадку, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з рахунком №89/29 від 15.12.06 р. вартість виконаних експертом робіт складає 7000 грн.

Під час судового засідання, яке відбулось 20.05.08 р. , оголошено вступну та резолютивну частині рішення. Відповідно до ст.163 КАС України постанову складено 23.05.08 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу про адміністративне судочинство України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення – рішення Євпаторійської ОДПІ від 02.11.05 р. №/1 в частині донарахування Агропромисловій фірмі „Прибережна” 13200 грн. ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6600 грн.

3. Визнати нечинним податкове повідомлення – рішення Євпаторійської об’єднаної ОДПІ від 2.11.05 р. №/1 в частині застосування до Агропромислової фірми „Прибережна” штрафних (фінансових) санкцій в сумі 19464,51 грн.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Стягнути з Агропромислової фірми „Прибережна” (АР Крим, Чорноморський район, с.Медведєво, вул.Нова, 1, ЗКПО 00413015 , р 200010572 АППБ «Аваль» м.Сімферополь, МФО 324021, на користь ТОВ „Кримське експертне бюро” ( м.Сімферополь, вул.К.Маркса, 44, оф.20, р/р 0855 АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» МФО 384577, ЗКПО 31937105) 6265 грн. витрат, пов’язаних з проведенням судової експертизи.

6. Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Кримське експертне бюро» (м.Сімферополь, вул.К.Маркса, 44, оф.20, р/р 0855 АКБ ЧБРР» МФО 384577,ЗКПО 31937105) 735 грн. витрат, пов’язаних з проведенням судової експертизи.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її складання в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова набирає сили через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Білоглазова І.К.