ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "19" травня 2008 р. по справі № 6/63-38

Господарський суд Волинської області під головуванням судді – заступника голови господарського суду Пахолюк В.А., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Спец - Контакт”

До Державного підприємства “Волиньвугілля”

Про стягнення 238 432,91 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шубчинський П.В. - дов.

від відповідача: не прибув

Суть спору:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Спец - Контакт” звернувся із позовом до Державного підприємства “Волиньвугілля” та просить стягнути 243 841,03 грн. заборгованості за отримані засоби індивідуального захисту згідно договору поставки та договору купівлі-продажу, в т.ч. 207 768, 00 грн. - основного боргу, 4 679, 04 грн. - 3 % річних, 19 379, 71 грн. - індексу інфляції; 9 840, 20 грн. –пені згідно договору поставки № 30 від 12.03.2007 р.; 2 174, 08 грн. –пені згідно договору купівлі-продажу № 87 від 19.04.2007 р.

В обгрунтування зазначених вимог посилається на договір поставки № 30 від 12.03.2007 р., договір купівлі-продажу № 87 від 19.04.2007 р., накладну № 482 від 19.04.2007 р. про отримання засобів індивідуального захисту, копію довіреності ЯНХ № 734551 від 18.04.2007 р., специфікацію № 87 до договору поставки № 87 від 19.04.2007 р., специфікацію до договору № 30 від 12.03.2007р.

Представник позивача на підставі поданих розрахунків нарахування пені в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 5 156, 80 грн. - згідно договору поставки № 30 від 12.03.2007 р. та 1 449, 36 грн. - згідно договору купівлі-продажу № 87 від 19.04.2007 р. за період з 01.06.2007 р. по 31.11.2007 р., решту позовних вимог залишити без змін.

Відповідач вимоги ухвали суду від 07.04.2008 р. не виконав, письмових пояснень по суті заявленого позову суду не подав, в судове засіданя не прибув.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву та витребувані документи суду не подані, справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,господарський суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю “Спец - Контакт” та Державним підприємством “Волиньвугілля” 12.03.2007 р. був укладений договір поставки № 30, а 19.04.2007 р. – договір купівлі-продажу № 87. Згідно з умовами даних договорів позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Спец - Контакт” згідно специфікації до договорів, накладної № 482 від 19.04.2007 р. на підставі довіреності ЯНХ № 734551 від 18.04.2007 р. передав у власність засоби індивідуального захисту на загальну суму 207 768, 00 грн.

Згідно п.7.2. договору № 30 від 12.03.2007 р. відповідач зобов’язався у 30-денний строк з моменту поставки товару провести оплату.

Згідно п.4.3. договору № 87 від 19.04.2007 р. відповідач зобов’язався на протязі 15 календарних днів провести оплату.

Водночас, відповідач - Державне підприємство “Волиньвугілля” умови договору виконав неналежним чином, в результаті чого у нього станом на 01.02.2008 р. перед позивачем виникла заборгованість в сумі 207 768, 00 грн., що підтверджується накладною № 482 та актом звірки.

Претензії № 2 від 10.01.2008 р. та № 2 від 04.03.2008 р. з вимогою провести оплату поставленої продукції залишені відповідачем без задоволення.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов”язків є договори та інші правочини.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов”язки на підставі договору поставки та договору купівлі-продажу товару.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець ( постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистими, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцевій), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов’язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 546, 548 Цивільного кодексу виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, якщо це становлено договором або законом.

Відповідно до п.10.1. договору № 30 від 12.03.2007 р. у випадку прострочення термінів оплати замовник повинен сплатити постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Відповідно до п.6.6. договору № 87 від 19.04.2008 р. у випадку необґрунтованої відмови від розрахунку за товар покупець сплачує пеню у розмірі 0, 01 % від суми відмови (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення) за кожний день прострочення.

За таких обставин нарахована позивачем пеня, з врахуванням уточненого періоду нарахування підлягає до стягнення згідно вимог ст.258 Цивільного кодексу України, ст.232 Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання" в сумі 5 156, 80 грн. - згідно договору поставки № 30 від 12.03.2007 р. та 1 449, 36 грн. - згідно договору купівлі-продажу № 87 від 19.04.2007 р.

Разом з тим, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України визначено , що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача 19 379, 71 грн. індексу інфляції та 4 679, 04 грн. – 3 % річних підлягає до задоволення.

Оскільки справу до розгляду в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати, які складаються із державного мита в сумі 2 384, 32 грн, послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118, 00 грн. слід покласти на нього.

Керуючись викладеним та ст.ст.11, 258, 526, 546, 548, 625, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст. 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 68, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити в сумі 238 432, 91 грн.

2.Стягнути з Державного підприємства “Волиньвугілля” ( 45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 1, р/р 525 в Нововолинському відділенні "Промінвестбанку", МФО 303301, код ЄДРПУ 32365965 ) на користь

Товариства з обмеженою відповідальністю “Спец - Контакт” (83086, м. Донецьк, вул. Первомайська, 24/1, ЗКПО 32019384, МФО 334970 в ЗАТ «Донгорбанк»м. Донецька, р/р 2000) 238 423, 91 грн., в т.ч. 207 768, 00 грн. основного боргу, 6 606, 16 грн. пені., 4 679, 04 грн. - 3 % річних,

19 379, 71 грн. - індексу інфляції та

2 384, 32 грн. в повернення по оплаті державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Заступник голови

господарського суду ,суддя           Пахолюк В.А.