ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.09.08                                                                                           Справа№ 15/259

Господарський суд Львівської області у складі:

судді Костів Т.С.

при секретарі Качур Ю.

за участю представників сторін:

Позивача –не з’явився

Відповідача –ХХХХХХХХХХХ –представник

розглянув матеріали позовної заяви Компанії “Бі.Го.І. Ейендомсселскаб АпС”, м. Львів, до приватного підприємства “Леобуд”, м. Львів, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради “Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки”, м. Львів, про визнання права власності.

Суть спору: Позовну заяву подано Компанією “Бі.Го.І. Ейендомсселскаб АпС”, м. Львів, до приватного підприємства “Леобуд”, м. Львів, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради “Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки”, м. Львів, про визнання права власності на не житлові приміщення –виробничий корпус В-3 за адресою м. Львів, вул. Лемківська, 15 та зобов’язання провести державну реєстрацію права власності.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 14.08.2008 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд на 26.08.2008 р.. Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 26.08.2008 р..

Представникам сторін роз’яснено їх права згідно ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з мотивів, зазначених у позовній заяві, уточненні позовних вимог. Ствердив, зокрема, що позивач придбав у власність 9/10 та 1/10 виробничого корпусу В-3 по вул. Лемківській, 15 4у м. Львові площею 2582,1 кв.м. та додатково реконструював горище, у зв’язку із чим площа корпусу становить 2929,5 кв.м.. Однак, відповідач заперечив право власності позивача на будинок в цілому. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив, з мотивів, зазначених у відзиві. Ствердив, зокрема, що між сторонами існувала усна домовленість про продаж виробничого корпусу В-3, однак, позивач безпідставно відмовився укласти відповідний договір. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, експлікації внутрішніх площ до плану будівлі літера В-3 по вул. Лемківській, 15, матеріалів інвентаризаційної справи, станом на дату розгляду справи судом, будівля складається з підвалу та трьох поверхів, загальна площа будівлі становить 2929,5 кв.м. (у т.ч. площа підвалу –65,4 кв.м., першого поверху –944,1 кв.м., другого поверху – 969,4 кв.м., третього поверху з урахуванням надбудови –950,6 кв.м. (без надбудови –587,2 кв.м.)).

На підставі договору купівлі-продажу будівлі не житлового корпусу від 28.04.1999 р., колективне підприємство Львівська фірма “Спец Стиль” (продавець) продало, а позивач (покупець) придбав 9/10 частин не житлового корпусу В-3 (підготовчий та розкрійний цех) за адресою м. Львів, вул. Лемківська, 15 загальною площею 2302,7 кв.м., що становить 8/25 цілісного майнового комплексу продавця. У відповідності до п. 5.1. договору, право власності на об’єкт продажу переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору. Зазначене право було належно зареєстровано за позивачем, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 12.05.1999 р., виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2002 р. колективне підприємство Львівська фірма “Спец Стиль” (продавець) продало, а позивач (покупець) придбав 1/10 частину виробничого корпусу В-3 (підготовчий та розкрійний цех) за адресою м. Львів, вул. Лемківська, 15 загальною площею 279,4 кв.м., що становить 1/25 цілісного майнового комплексу продавця. У відповідності до п. 5.1. договору, право власності на об’єкт продажу переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору. Зазначене право було належно зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 15.05.2008 р. Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради “Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки”.

Згідно із ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР, який діяв на час існування відповідних відносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином, у відповідності до п. 5.1. зазначених договорів, з моменту нотаріального посвідчення позивач набув право власності на об’єкт В-3 загальною площею 2582,1 кв.м. в цілому. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи також вбачається факт проведення самовільної реконструкції горища, у зв’язку із чим загальна площа будівлі В-3 по вул. Лемківській, 15 у м. Львові збільшилась до 2929,5 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним и порушенням будівельних норм і правил.

Як вбачається з розпорядження №91 від 04.02.2002 р. Шевченківської районної адміністрації “Про узаконення самовільно проведеної реконструкції горища буд.. №15 на вул. Лемківській”, самовільна реконструкція горища була завершена, а подальша його експлуатація була погоджена, що свідчить про відсутність порушень будівельних норм і правил. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Хоча відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, відповідно до ч. 5 цієї статті, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Більше того, у відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок лише якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб.

Однак, належних доказів порушення самовільним будівництвом будь-чиїх прав, суду не надано. Вимог про знесення горища не заявлялось. Позивач є орендарем земельної ділянки по вул. Лемківській, 15 у м. Львові площею 3546 кв.м., що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 19.07.2000 р..

Жодного доказу належності спірних приміщень іншим особам, ніж позивачу, суду не надано. Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Твердження відповідача про домовленість майбутньої передачі у власність відповідачу цих приміщень не впливає на належність майна позивачу. Наявність передбачених законом підстав для набуття відповідачем права власності на спірне майно суду не надано. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в цій частині позов слід задовольнити.

Позивач також просить зобов’язати Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради “Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки” зареєструвати право власності на будинок В-3 загальною площею 2929,5 кв.м. в цілому за позивачем, однак, вказана особа залучена до участі у справі лише в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Крім того, у відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, однак, лише у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Доказів звернення позивача до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради “Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки” за реєстрацією та безпідставної відмови позивачеві суду не надано. З матеріалів справи не вбачається оспорювання такого права зі сторони вказаної організації. Згідно із п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Судові витрати слід покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог. Керуючись ст.ст. 33, 41, 42 43, 49, 60 75, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати за компанією “Бі.Го.І. Ейендомсселскаб АпС” (реєстраційний №21421332, Королівство Данія, 7430 Ікаст, Меркурвей, 3) право власності на нерухоме майно літ. В-3 загальною площею 2929,5 кв.м. в цілому за адресою м. Львів, вул. Лемківська, 15.

3.          В частині решти вимог провадження у справі припинити.

4.          Стягнути з приватного підприємства “Леобуд” (м. Львів, вул. Тургенєва, 73, ) на користь компанії “Бі.Го.І. Ейендомсселскаб АпС” (реєстраційний №21421332, Королівство Данія, 7430 Ікаст, Меркурвей, 3) 42,50 грн. державного мита та 59 грн. витрат на інформаційно-технічнеи забезпечення судового процесу.

5.          Накази видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Костів Т.С.