ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

Справа № 18/171-14/64

за позовом Івано-Франківського обласного об"єднання

міжгосподарських оздоровчих закладів

"Івано-Франківськсільгоспздравниця"

вул.Василіянок,62а, м.Івано-Франківськ,76019

до відповідача-1: ПВКП "Квадро"

с.Ільці, Верховинський район, Івано-Франківська область,78704

до відповідача-2: Верховинського райкому профспілки працівників АПК

вул.Франка,12, смт.Верховина, Верховинський район, 78700

Cуддя Булка Володимир Ігорович

При секретарі Кріцак Василь Мирославович

Представники:

Від позивача: Клапко Я.С., ( наказ №1 від 01.02.07р )- голова об"єднання

Від відповідача 1: не з"явились

Від відповідача 2: не з"явились

Представнику позивача роз"яснено права та обов"язки на підставі ст.ст.20,22 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: заявлений позов про відшкодування спричиненої шкоди в сумі 143 000,00грн.

Ухвалою суду від 15.04.08 провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 22.05.08 провадження у справі поновлено.

Розгляд справи в судовому засіданні відкладався і оголошувалась перерва.

Позивач заявлені вимоги підтримує, вказує, що йому на праві власності належить незавершений будівництвом оздоровчий табір в селі Волова Верховинського району Івано-Франківської області. Рішенням Верховинської районної ради від 29.12.2000р. табір передано на баланс районної ради профспілки працівників АПК, який згідно договору №4 від 25.07.01 названий табір передав у користування без оплати з правом ведення господарської діяльності терміном на п"ять років ПВКП "Квадро", яке зобов"язувалось провести реконструкцію і добудову та викупити його.

Рішенням суду від 16.07.04 визнано недійсним рішення Верховинської районної ради від 29.12.2000р. "Про оренду незавершеного будівництвом табору в с.Волова". Позивач стверджує, що об"єкту спричинено значну шкоду і він втратив свою споживчу вартість, а тому на його думку згідно ст.1213 ЦК України, відповідач, як набувач безпідставно набутого майна, зобов"язаний відшкодувати вартість цього майна, оскільки, як він вважає, повернути приміщення табору в первинному стані неможливо.

Відповідач1, ПВКП "Квадро", в попередніх судових засіданнях заперечував щодо заявлених позовних вимог, оскільки є надуманими, безпідставними, непідтверджені жодними документами, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 - довіреністю від 14.04.08 №8 уповноважив Скоматчука В.В., який у справі представляє інтереси відповідача 1, також представляти інтереси Верховинського райкому профспілки працівників АПК . В судовому засіданні відповідач 2 позовні вимоги не визнає.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Будівництво оздоровчого табору в селі Волова Верховинського району Івано-Франківської області проводилося відповідно в 1989-1991 роках згідно перспективного плану по Івано-Франківській області передбачених постановою ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 23.11.87 №381 "Про комплексну програму соціальної перебудови сіл УРСР на ХІІ п"ятирічку і на період до 2000 року.

Відповідно на виконання завдань Президія Ради колгоспів УРСР прийняла постанову 07.02.90 №5 "Про положення діяльності міжгосподарських оздоровчих закладів" і затвердила їх структуру підпорядкованих Івано-Франківському обласному об"єднанню на 01.10.89, де затверджено об"єкти, в тому числі і оздоровчий табір в с.Волова Верховинського району.

Будівництво проводилося господарським способом відповідно до проектної документації та титульних списків, які надаються в банк для відкриття фінансування за рахунок коштів централізованого фонду соціального страхування колгоспів, виділених Івано-Франківському об"єднанню міжгосподарських оздоровчих закладів.

Відповідно до листа Івано-Франківського обласного управління статистики від 02.09.02 оздоровчий табір в с.Волова Верховинського району інвестирською вартістю за проектом

2 083 тис.грн. станом на 07.07.02 включений перелік незавершених об"єктів, як законсервованих.

В заявлених вимогах позивач наголошує, що саме йому на праві власності належить незавершений будівництвом оздоровчий табір.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, будівництво оздоровчого табору було розпочато в 1990 році, а згідно установчих документів поданих позивачем, виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 08.07.93 за №198 було зареєстроване новостворене обласне об"єднання міжгосподарських закладів " "Івано-Франківськсільгоспздравниця" .

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серія АА №463024 вбачається, що позивач зареєстрований 05.12.97. Відомості про ідентифікаційні коди, найменування та місцезнаходження юридичних осіб, правонаступником яких є позивач, в Єдиному державному реєстрі відсутні, що приводить до висновку про невідповідність відомостей зазначених у витязі з ЄДРПОУ та поданих позивачем копій установчих документів.

На запит суду від 12.06.08, відділ державної реєстрації Івано-Франківської міської ради повідомив, що відомості про Івано-Франківське обласне об"єднання міжгосподарських оздоровчих закладів "Івано-Франківськсільгоспздравниця" (ідент. код 03078008) включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 07.07.06, а документи, які подавались для державної реєстрації вказаного об"єднання передані на зберігання до архівного відділу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Із листа Головного управління статистики в Івано-Франківській області від 17.01.08 та №22/13-86-05 сосовно надання копій фінансової звітності Івано-Франківського обласного об"єднання міжгосподарських оздоровчих закладів "Івано-Франківськсільгоспздравниця", вбачається, що позивач у 1991-2007 роках фінансову звітність не подавав.

Позивач, вимоги суду, щодо надання оригіналів документів, а саме договорів підряду на будівництво оздоровчого табору в с.Волова, звітів на виконані роботи по формі 2-К; 3-К та платіжні документи, що підтверджують фінансування оздоровчого табору в с.Волова, акт передачі оздоровчого табору підрядною організацією замовнику, документи, що посвідчують право користування землею, на якій розміщені об"єкти оздоровчого табору, суду не надав.

Отже, суд вважає, що жодних підстав для задоволення позову немає, оскільки вимоги позивача не підтверджені, не обгрунтовані, в судовому засіданні не доведені.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Булка Володимир Ігорович

Рішення підписане __________________.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Помічник судді Гандера М.В.