ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.08 Справа № 17/119

Господарський суд Львівської області у складі судді Ділай У.І.

при секретарі Хрунь І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ТзОВ «Інвестиційна компанія «Орієнтир», м. Львів

до відповідача: ТзОВ «Обрій», м. Львів

про стягнення 28 371,00 грн.

Представники :

Від позивача: Ткач М.Я. - представник (Довіреність б/н від 28.01.2008р.)

Від відповідача: не з’явився

Представнику позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Згідно клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть спору:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТзОВ «Інвестиційна компанія «Орієнтир», м. Львів до ТзОВ «Обрій», м. Львів про стягнення 28 371,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.05.2008р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.06.2008р.

З підстав, викладених в Ухвалі суду від 10.06.2008р. розгляд справи відкладався.

18.06.2008р. на адресу суду поступила Заява про уточнення позовних вимог, в якій зазначається, що після звернення ТзОВ «Інвестиційна компанія «Орієнтир»до суду із позовною заявою відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості в розмірі 6 450,00 грн. Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача 20 000,00 грн. основного бопгу, 1 745,00 грн. інфляційних втрат та 176,00 грн. 3 % річних, всього 21 921,00 грн.

В судовому засіданні 01.07.2008р. представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав.

Відповідач явку представника в судове засідання з невідомих причин не забезпечив, відзиву на позовну заяву суду не надав, хоч і був належно повідомлений про час та місце судового засідання.

Спір розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено:

За усною домовленістю між ЗАТ “Орієнтир” (правонаступником якого є ТзОВ «Інвестиційна компанія «Орієнтир») та ТзОВ «Обрій», 28.11.2007р. позивач на умовах продажу передав відповідачу 9 тонн арматури на загальну суму 36 450,00 грн., що підтверджується Видатковою накладною № РН-0000005 від 28.11.2007р. із відтисками печаток та підписами повноважних представників сторін.

Повноваження представника відповідача на отримання товару підтверджується Довіреністю серії НБЄ № 660730 від 28.11.2007р.

Як вбачається із матеріалів справи, 31.01.2008р. відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару на суму 10 000,00 грн.

13.02.2008р. позивач направив на адресу відповідача Звернення № 17 із вимогою у оплатити решту заборгованості в сумі 26 450,00 грн. Однак, вказана вимога залишилася без задоволення.

11.03.2008р. відповідачу було направлено Претензію № 11/03 із повторною вимогою в семиденний строк оплатити вартість отриманого товару у повному обсязі. На надіслану Претензію відповідач відповіді не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов’язання позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати в розмірі 1 745,00 грн., а також 3 % річних від простроченої суми, що становить 176,00 грн.

Після порушення провадження у справі відповідач частково сплатив основну суму боргу в розмірі 6 450,00 грн., залишок суми основного боргу становить 20 000,00 грн.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов’язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом. Згідно ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень. Факт прийняття відповідачем до виконання замовлення підтверджується відтиском печатки та підписом повноважного представника відповідача в графі «Отримав»на Видатковій накладній № РН-0000005 від 28.11.2007р., а також частковою оплатою отриманого товару.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалося, першу вимогу про оплату товару –Зверення № 17 позивач направив на адресу відповідача 13.02.2008р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов’язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, обов’язок відповідача оплатити отриманий товар виник після спливу семиденного строку з моменту пред’явлення вимоги, тобто 20.02.2008р.

Згідно із наведеним у позовній заяві розрахунком штрафних санкцій позивач здійснює нарахування інфляційних втрат за лютий та березень 2008р., 3 % річних за 81 день починаючи із дня оплати частини боргу –із 01.02.2008р.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення 1 745,00 грн. інфляційних втрат та 176,00 грн. 3 % підлягають до задоволення частково, а саме: 1 226,73 грн. інфляційних втрат та 132,61 грн. 3 % річних.

Враховуючи те, що після звернення ТзОВ «Інвестиційна компанія «Орієнтир»до господарського суду із позовною заявою відповідач частково сплатив основну суму боргу, провадження у справі в частині стягненя 6 450,00 грн. підлягає припиненню.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати покладаються на сторони відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 174, 193, 216 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 4-3, 7, 33, 43, 49, 75, 82-84 ГПК України , суд

ВИРІШИВ :

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ТзОВ «Обрій»(79071, м. Львів, вул. В. Великого, 125 Б. Код , п/р № 2251 у ЛОФ АКБ “УСБ” м. Львів, МФО 325019) на користь ТзОВ «Інвестиційна компанія «Орієнтир»(79018, м. Львів, вул. Голубовича, 37. Код , п/р № 532 в ДЛФ ВАТ “Кредобанк”, МФО 385372) 20 000,00 грн. боргу, 1 226,73 грн. інфляційних, 132,61 грн. 3 % річних, всього –21 359,34 грн.; 278,09 грн. державного мита та 115,66 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення 6 450,00 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

4.          В частині стягнення 518,27 грн. інфляційних втрат та 43,39 грн. 3 % річних у позові відмовити

5. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Суддя