ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2008 р. Справа № 21/76-08

вх. № 3280/5-21

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився 3-ї особи - не з"явився відповідача - 1-го - Пхайко Ю.Л. за довіреністю від 10.08.2007р.

відповідача 2-го - не з"явився

розглянувши справу за позовом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора, м. Харків 3-я особа Державне авіаційне підприємство „Україна”, м. Бориспіль;

до 1-го відповідача - Відкритого акціонерного товариства "Укртранслізинг", м. Київ

2-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІнтерАмі" ЛТД, м. Харків

про розірвання угоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати додаткову угоду №1 від 04.08.2006р. до договору поставки від 02.09.2004р. № 023-1-145/2004, розірвати додаткову угоду №1 від 05.12.2006р. до договору поставки від 02.09.2004р. № 023-1-145/2004. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 85,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Ухвалою заступника голови господарського суду Харківської області від 20.05.2008 року справу № 21/76-08 передано судді Светлічному Ю.В. у зв’язку з щорічною відпусткою судді Пелипенко Н.М.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, але у судовому засіданні 04.06.2008 року заявлені уточнені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Другий відповідач та третя особа своїх представників на судові засідання 04.06.2008 року та 23.06.2008 року не направили, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надали, про час і місце слухання справи були належним чином повідомлені за адресою, вказаною відповідачем у позовній заяві.

Представник 1-го відповідача надав через канцелярію господарського суду 04.06.2008р. відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами позивача не згоден та просить суд відмовити позивачу у позові.

Представник 2-го відповідача в судове засідання не з'явивився, але про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника 1-го відповідача, суд встановив наступне.

Між позивачем та першим відповідачем укладено Договір поставки від 02.09.04р. № 023-1-145/2004, предметом якого є зобов’язання ХДАВП за плату поставити на користь відповідача два літаки АН-74ТК-300Д для їх подальшого передання у лізинг.

Також між позивачем та першим відповідачем погоджено певні додатки до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004, а саме: Додаток № 1: Специфікація та технічні вимоги; Додаток № 2: Комплектація пасажирського салону літаків; Додаток № 3: Графік платежів; Додаток № 4: Перелік виробів, ресурс яких менш ресурсу планера.

Як свідчать обставини справи, протягом вересня, жовтня, листопада та грудня 2004 року першим відповідачем здійснено часткову оплату вартості літаків в сумі 128 700 000, 00 грн. за рахунок кредиту, наданого з Державного бюджету України для здійснення операцій фінансового лізингу авіаційної техніки згідно з приписами Постанови КМУ від 14.04.04 № 469.

При цьому, позивач зазначає, що перший відповідач порушив умови Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 в частині своєчасності оплати ціни літаків, що спричинило виникнення заборгованості на користь позивача у сумі 21 600 000, 00 грн.

У подальшому між представниками позивача та першого відповідача укладено Додаткову угоду № 1 від 04.08.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004, згідно з умовами якої змінено порядок проведення оплати за літаки, строки їх поставки, а також відповідальність позивача за порушення умов договору.

Відповідно з умовами Додаткової угоди № 1 від 04.08.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 погоджено, що недоплачена сума грошових коштів в сумі 21 600 000, 00 грн. має бути перерахована першим відповідачем на користь позивача у строк до 01.01.07.

У той же час позивач має поставити літаки в наступні терміни: перший літак до 31.12.06, другий літак до 01.05.07.

Також протягом наступного часу між представниками позивача та першого відповідача укладено Додаткову угоду № 1 від 05.12.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 згідно з умовами якої змінено Додаток № 2 та Додаток № 4 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004, тим самим сторонами змінено комплектацію пасажирського салону літаків та перелік виробів, ресурс яких менш ресурсу планера.

При цьому, позивачем зазначається, що позивач та перший відповідач є підприємствами державного сектору економіки, а відповідно з вимогами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов’язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно – правового акта, що регулює господарську діяльність.

Таким чином, права та обов’язки сторін Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 певним чином залежать від волевиявлення органів законодавчої або виконавчої влади, зокрема, КМ України, міністерств та відомств, яким підпорядковано діяльність сторін спору.

Крім того, позивачем зазначено, що як вбачається із змісту наведених правочинов, під час укладання Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 сторони керувалися приписами Порядку використання коштів державного бюджету, які виділяються на надання кредитів для здійснення операцій з фінансового лізингу авіаційної техніки, затвердженого Постановою КМУ від 14.04.04 № 469, згідно з якою перший відповідач отримав з державного бюджету України кредитні кошти на поворотній основі, які мають бути спрямовані на операції з лізингу авіаційної техніки вітчизняного виробництва. Повернення грошових коштів відбувається згідно з графіком за рахунок коштів, отриманих від лізингу авіаційної техніки.

Фактичні дії сторін Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 свідчать, що позивач отримав грошові кошти у сумі 128 700 000, 00 грн. безпосередньо на виконання вимог Постанови КМУ від 14.04.04 № 469.

У подальшому Кабінет Міністрів України згідно з Постановою від 19.12.06 № 1755 затвердив порядок використання у 2006 році коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення операцій фінансового лізингу авіаційної техніки, будування якої розпочато у 2004 році, та її передачі Державному авіаційному підприємству „Україна”.

Вказаною Постановою від 19.12.06 № 1755 Кабінет Міністрів України вніс певні зміни в правовідносини позивача та першого відповідача стосовно постачання двох літаків за Договором поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004. Зокрема, передання двох літаків повинно відбуватися не на користь першого відповідача, а на користь третьої особи – Державного авіаційного підприємства „Україна”, а саме на баланс третьої особи на безплатній основі. Крім цього, технічне завдання щодо комплектації салону кожної одиниці авіаційної техніки повинно узгоджуватися між позивачем, першим відповідачем та третьою особою у межах загального обсягу коштів, передбачених у державному бюджеті на їх будування. Приймання – передача авіаційної техніки повинна відбуватися за участі позивача, першого відповідача та третьої особи.

За викладених вище обставин позивач вважає, що правовідносини між позивачем та першим відповідачем, обумовлені Додатковою угодою № 1 від 05.12.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 та Додатковою угодою № 1 від 04.08.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 зазнали істотних змін внаслідок виникнення обставин, якими сторони керувались під час їх укладання. Істотна зміна обставин спричинена наявністю третьої особи в зобов’язанні щодо виготовлення та передання літаків.

Крім цього, позивачем наголошено, що зміна обставин право чинів є істотною, оскільки на його думку обставини змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б додаткові угоди або уклали б їх на інших умовах.

Також, у позовні заяві позивач зазначив, що приписами ст. 652 ЦК України передбачено, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов. 1. В момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. 2. Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися. 3. Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору. 4. Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, з урахуванням викладеного, позивач вважає, що на момент подання позову в нього є правові підстави вимагати розірвання Додаткової угоди № 1 від 05.12.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 та Додаткової угоди № 1 від 04.08.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 у зв’язку з істотними змінами обставин.

Позивач просить суд звернути увагу на ті обставини, що умовами Додаткової угоди № 1 від 05.12.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 суттєво змінено комплектацію пасажирського салону літаків, сертифікат на виготовлення інтер’єрів до яких має другий відповідач.

На погляд позивача, укладаючи Додаткову угоду № 1 від 04.08.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 та Додаткову угоду № 1 від 05.12.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004, позивач та перший відповідач не врахували тих суттєвих обставин виготовлення літаків, як виготовлення їх інтер’єрів з урахуванням виробничих можливостей другого відповідача. При цьому, позивач вважає, що другий відповідач обов’язково має бути учасником правовідносин з виготовлення літаків за Договором поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004.

Існування Додаткової угоди № 1 від 05.12.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 та Додаткової угоди № 1 від 04.08.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 в наявному вигляді не є правомірним і через відсутність в них особи, яка має право на виготовлення інтер’єрів літаків. Отже, позивач вважає, що вказані додаткові угоди підлягають розірванню.

На виконання умов п. 13.3. Договору 4.08.06 року між сторонами за обоюдною згодою була укладена додаткова угода № 1 за умовами якої були дещо змінені термін та порядок оплати літаків, строки їх поставки, а також відповідальність позивача за порушення умов договору.

В обґрунтуванні вимог позовної заяви зазначається, що правовідносини між позивачем та ВАТ „Укртранслізинг”, обумовлені укладеною додатковою угодою, зазнали істотних змін внаслідок виникнення обставин, якими сторони керувались під час її укладання. При цьому, істотна зміна обставин спричинена саме наявністю третьої особи в зобов’язанні щодо виготовлення та передання літаків.

Таке ствердження позивача є безпідставним, оскільки жодної третьої сторони як в Договорі, так і в додатковій угоді № 1 до нього не існує.

Більш того, посилаючись на ч. 2 ст. 652 ЦК України, позивач не обґрунтовує наявність підстав для розірвання договору за рішенням суду, а лише констатує норму законодавчого акту, який таке розірвання допускає.

Факт укладання Додаткової угоди № 1 від 05.12.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 між цими ж сторонами не встановлений. Позивачем зазначений документ до матеріалів справи не наданий, відповідачем факт укладання такої додаткової угоди заперечується.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та умов цього кодексу.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно норми ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов. 1. В момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. 2. Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися. 3. Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору. 4. Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, позивач не довів та не обґрунтував одночасну наявність умов, за яких договір, укладений між сторонами, може бути розірваний за рішенням суду на підставі ст. 652 ЦК України.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на те, що укладаючи Додаткову угоду № 1 від 04.08.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 він та перший відповідач не врахували обставин за яких виготовлення інтер’єрів літаків здійснюється з урахуванням виробничих можливостей ТОВ „ІнтерАМІ” ЛТД, м. Харків) та посилання на те, що за таких умов ТОВ „ІнтерАМІ” ЛТД обов’язково має бути учасником правовідносин з виготовлення літаків за Договором поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004. Якщо сторони, розуміють необхідність присутності у правовідносинах третьої сторони, то є певна процедура її введення у зазначені правовідносини. Жодних доказів ініціювання задіяння ТОВ „ІнтерАМІ” ЛТД, як виготовлювача інтер’єра літаків, у правовідносини між ХДАВП та ВАТ „Укртранслізинг” до матеріалів справи не додано, як не надана і доказів відмови ТОВ „ІнтерАМІ” ЛТД від такої пропозиції.

Крім того, судом не встановлено факту присутності у спірних правовідносинах, що виникли на підставі укладеного Договору від 02.09.04 № 023-1-145/2004 та Додаткової угоди № 1 до нього від 04.08.06 другого відповідача, а саме ТОВ „ІнтерАМІ” ЛТД, м. Харків та третьої особи Державного авіаційного підприємства „Україна”.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача. За таких обставин судові витрати залишаються за позивачем.

Зважаючи на викладене та керуючись ст. ст. 44, 49, 80, 82 – 85 ГПК України, ст.ст. 525, 546, 547, 549, 594, 625, 629, 652 ЦК України, ст. 193, України,

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапору виробничого підприємства до Відкритого акціонерного товариства „Укртранслізинг” про розірвання укладених Додаткових угод № 1 від 05.12.06 та № 1 від 04.08.06 до Договору поставки від 02.09.04 № 023-1-145/2004 відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення підписано 23.06.2008р.

Суддя Светлічний Ю.В.