ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

07.08.08 р.                      Справа № 33/65б

за заявою боржника Колективного сільськогосподарського підприємства„Грузький” м.Макіївка

про визнання банкрутом

арбітражний керуючий Карпенко А.А.

Суддя С.С. Тарапата

Представники:

від УПФУ в Гірницькому районі м.Макіївки- Александрова І.В. (за довір.)

ліквідатор- не з’явився

Господарським судом Донецької області ухвалою від 21.04.03р. порушена справа про банкрутство КСП „Грузький” м.Макіївка, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою від 31.07.03р. КСП „Грузький” м.Макіївка визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура строком на 12 місяців до 31.07.04р., ліквідатором призначена арбітражний керуючий Кірячок І.О.

Ухвалою суду від 26.04.05р. припинені повноваження ліквідатора Кірячок І.О., ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Сідєльніков В.М., строк ліквідаційної процедури по справі продовжений до 31.07.05р.

Ухвалою суду від 27.03.07р. припинені повноваження ліквідатора Сідєльнікова В.М., ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Карпенко А.А., строк ліквідаційної процедури по справі встановлений 27.09.07р.

Ухвалами суду від 08.10.07р. та від 01.04.08р. строк ліквідаційної процедури продовжений відповідно до 27.03.08р. та до 27.09.08р.

Від Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м.Макіївки до господарського суду надійшла скарга від 12.06.08р. №4237/06, в якій заявник просить визнати неправомірними дії ліквідатора щодо відмови у визнанні заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій та зобов’язати ліквідатора визнати і включити заборгованість за період з 01.10.07р. по 01.04.08р. у розмірі 15376,98грн. до поточної кредиторської заборгованості.

Розгляд скарги призначений в судовому засіданні на 05.08.08р.

25.07.08р. до суду надійшов відзив ліквідатора від 15.07.08р. на скаргу УПФУ в Гірницькому районі м.Макіївки від 12.06.08р., в якому ліквідатор просить: 1) відмовити заявнику у визнанні неправомірними дій ліквідатора; 2) вимоги заявника про включення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до кредиторської заборгованості задовольнити частково в розмірі 4903,58грн.

29.07.08р. до суду надійшло клопотання ліквідатора про розгляд справи без його участі з причини відпустки.

Розглянувши в судовому засіданні 05.08.08р. скаргу УПФУ в Совєтському районі м.Макїївки та відзив ліквідатора, заслухавши доводи представника скаржника, суд встановив:

В наданій скарзі Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м.Макїївки просить суд визнати неправомірними дії ліквідатора Карпенко А.А. щодо відмови у включенні заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.„б”-„з” ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” до поточної кредиторської заборгованості, а також зобов’язати та включити заборгованість за період 01.10.07р. по 01.04.08р. в розмірі 15376,98грн.

В обґрунтування заявлених вимог УПФУ в Совєтському районі м.Макїївки посилається на наступне:

- в період з 01.10.07р. по 01.04.08р. управлінням ПФУ в Гірницькому районі на адресу ліквідатора направлені розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” на загальну суму 15376,98грн.;

- згідно ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, підприємства та організації повинні відшкодовувати управлінню ПФУ у розмірі 100% фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливим важкими умовами праці за списком, №2;

- згідно п.п. 6.8 п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Ліквідатор у відзиві від 15.07.08р. визнав заборгованість перед УПФУ в Гірницькому районі м.Макіївки в розмірі 4903,58грн. згідно повідомлень заявника від 25.10.07р. №360 та від 12.11.07р. №403, у визнанні іншої частини заявлених вимог ліквідатором відмовлено посилаючись на те, що заявник не направляв ліквідатору оформлені належним чином повідомлення про сплату фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 10473,40грн., та що з огляду на наявність заперечень ліквідатора, вимоги поточних кредиторів мають бути розглянуті в судовому порядку.

Як вбачається з наданої скарги заявлені до ліквідатора вимоги є сумою відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.„б”-„з” ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” та право на пред’явлення яких обумовлено ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове держане пенсійне страхування”. Вказані зобов’язання розраховані скаржником за період з 01.10.07р. по 01.04.08р.

Колективне сільськогосподарське підприємство „Грузький” м.Макіївка визнано банкрутом постановою господарського суду від 31.07.03р.

У відповідності до ст.23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута закінчується завершенням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов’язань банкрута та зобов’язань щодо сплати податків і зборів вважається таким, що настав; вимоги за зобов’язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред’являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому розділом ІІІ даного закону.

В силу п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне старшування” оплата фактичних витрати на виплату і доставку пенсій сплачуються підприємствами та організаціями з коштів, призначених на оплату праці.

Статтею 4 Закону України „Про оплату праці” встановлено, що джерелом коштів на оплату праці госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Відповідно до приписів Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після визнання боржника банкрутом працівники підприємства звільняються, фонд оплати праці не формується.

Таким чином, після визнання боржника банкрутом у особи-банкрута виникає особливий правовий статус, який суттєво відрізняється від статусу боржника.

В силу ст.25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ліквідатор із дня свого призначення здійснює повноваження, визначені ч.1 вказаної статті, а також здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Тому, грошові зобов’язання, які виникають в ліквідаційній процедурі, мають бути обумовлені саме в Законі, у зв’язку з чим на ліквідатора покладається відповідний обов’язок їх сплатити.

Вказаний Закон не передбачає умов, які б зумовлювали виникнення у банкрута зобов’язань після відкриття ліквідаційної процедури, окрім випадків, прямо передбачених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Такими випадками є зобов’язання з оплати поточних комунальних і експлуатаційних витрат та інших витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (ч. 9 ст. 30 Закону). Вказане також підтверджується тим, що законодавцем чітко визначено призначення коштів єдиного рахунку боржника в ліквідаційній процедурі, з огляду на таке:

Відповідно до ч.7 ст.30 Закону ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі –основний рахунок. Отже, згідно з приписами Закону кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на даний основний рахунок боржника. З цього основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону (ч. 8 ст. 30 Закону), та проводяться такі виплати: поточні комунальні і експлуатаційні платежі та інші витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури (ч. 9 ст. 30 Закону).

Стаття 31 Закону розкриває склад витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (п.п. “г” п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону). Однак, законодавець прямо не визначає сплату фактичних витрат на виплату доставку пільгових пенсій, як витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у боржника не можуть виникати нові зобов’язання, в тому числі з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно п.п. „б”-„з” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, крім вимог конкурсних кредиторів, включених до реєстру відповідно до ст.14 Закону та вимог, що виникли в процедурі розпорядження майном чи санації та заявлені в порядку ст.23 Закону як поточні.

З огляду на приписи п.1 ст.31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в ліквідаційній процедурі не є ані витратами першої черги, ані поточним зобов’язаннями.

Таким чином ліквідатор позбавлений права здійснювати повноваження, які не передбачені Законом та виходять за межі його компетенції. З цього приводу виконання ліквідатором обов’язків, передбачених Законом України „ Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в межах процедури ліквідації банкрута, протирічить Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та не може мати місця при здійсненні ліквідаційної процедури банкрута.

З огляду на зазначене ліквідатором неправомірно визнана заборгованість перед УПФУ в Гірницькому районі м.Макіївки в сумі 4903,58грн. Крім того, відмова ліквідатора у визнанні іншої частини кредиторських вимог скаржника з посиланням на Закон України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181 є невірною, тому заперечення в цій частині судом до уваги не приймаються.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що підстави для задоволення скарги Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м.Макіївки від 02.06.08р. №5703/06 відсутні.

Керуючись п.1 ст.5, ст.ст. 23, 25, 30, 31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне старшування”, ст.4 Закону України „Про оплату праці”, ст.86 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі м.Макіївки від 12.06.08р. №4237/06.

Суддя Тарапата С.С.

Вик тел.

Надруковано примірників -

господарському суду Донецької області -

кредитору -

боржнику -