ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 6/32

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П

розглянувши матеріали касаційної скарги

відкритого акціонерного товариства "Мамалигівський гіпсовий завод"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 06.03.2008р.

у справі

господарського суду

№ 6/32

Чернівецької області

за позовом

Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв'язку України та державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" м. Київ

до

відкритого акціонерного товариства "Мамалигівський гіпсовий завод"

про

за участю: прокуратури

представників сторін :

позивача -

відповідача -

стягнення 7 775,00грн.

прокурор відділу Генеральної прокуратури України Савицька О.В.- посвідчення № 231

Лагода О.А. дов. № 1578-НЮ від 12.05.2008

Рачук В.І. дов.№ 665-НЮ від 02.03.2007

Кох В.Є. дов. № 347 від 15.09.2007

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007 року Київський транспортний прокурор в інтересах держави в особі Міністерства транспорту і зв’язку України та державного територіально-галузевого об’єднання "Південно-західна залізниця" звернувся в господарський суд Чернівецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Мамалигівський гіпсовий завод" про стягнення 7755 грн. штрафу за неправильно зазначену в залізничній накладній СМГС № 35691010 масу вантажу.

Позовні вимоги прокурором були мотивовані тим, що завантаження вагону понад максимальну вантажопідйомність загрожує безпеці руху потягів,а оскільки перевезення вантажу здійснювалось у міжнародному сполученні, то у відповідності із ст.12 Угоди про міжнародне вантажне залізничне сполучення відправник має сплатити штраф у розмірі 5-кратної провізної плати за перевезення надлишку вантажу за всю відстань перевезення, незалежно від наслідків такого перевантаження.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 10.12.2007, залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.03.2008, позов прокурора Київської транспортної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства транспорту і зв’язку України та державного територіально-галузевого об’єднання "Південно-західна залізниця" задоволено повністю –стягнуто з ВАТ "Мамалигівський гіпсовий завод" 7755 грн. штрафу та стягнуто в Державний бюджет України судові витрати.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідачем неправильно зазначено в залізничній накладній масу вантажу, а тому товариство повинно нести відповідальність, встановлену ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України та статтею 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ВАТ"Мамалигівський гіпсовий завод" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, оспорює правильність складання залізницею комерційного акта, оспорює розмір нарахованого залізницею та стягнутого судом штрафу, оскільки вважає, що ст.12 СМГС передбачає нарахування 5-кратного штрафу лише за перевезення надлишку вантажу, просить судові рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові, а також стягнути з позивача витрати по держмиту в сумі 306 грн.

У запереченні на касаційну скаргу ДТГО "Південно-західна залізниця" посилається на чинність для України Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), на правильність розрахунку залізничного тарифу на підставі Тарифного керівництва № 1 відповідно до внутрішніх правил залізниці відправлення, просить рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишити в силі.

До заперечень проти касаційної скарги ДТГО "Південно-західна залізниця" додала копії досилочної накладної на досилання до основної залізничної накладної надлишку вантажу, в тому числі і по комерційному акту № 552161/10, які не були предметом розгляду по суті в судах попередніх інстанцій, і тому ці документи Вищим господарським судом до уваги не приймаються у відповідності із приписами ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача, відповідача та думку представника Генеральної прокуратури, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 08.09.2006 по залізничній накладній № 35691010 зі станції Мамалига відправник ВАТ"Мамалигівський гіпсовий завод" відправив групу вагонів з вантажем щебінь гіпсового каменю, в тому числі вагон № 66627647 масою 69000 кг.

При контрольному переважуванні вагону № 66627647 на ст. Шепетівка встановлено, що вантаж завантажено більше вантажопідйомності та більше проти маси, вказаної в накладній на 2340 кг, про що складено Акт загальної форми № 1268 від 08.09.2006 та комерційний акт форми СМГС № Е 552161/10 від 08.09.2006.

Судами попередніх інстанцій правильно визначено, що перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів".

У відповідності із ст.7 СМГС одночасно із пред’явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен надати станції відправлення правильно заповнену та підписану накладну.

Згідно із параграфом 6 ст.9 СМГС вагони можуть бути завантажені тільки до максимальної вантажопідйомності, а завантаження вантажу понад максимальну вантажопідйомність вважається перевантаженням.

Стаття 12 СМГС встановлює, що відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній, відправник несе відповідальність за всі наслідки від неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв.

Залізниця має право перевіряти правильність відомостей і заяв, зазначених відправником в накладній. При цьому перевірка вмісту вантажу на шляху перевезення може бути здійснена лише за умови, якщо вона викликається необхідністю виконання митних та інших правил, а також з метою забезпечення безпеки руху потягів та збереження вантажу.Судами встановлено, що завантаження вагону понад максимальну вантажопідйомність загрожує безпеці руху потягів.

Якщо внаслідок перевірки вантажу, зробленої на шляху перевезення або на станції призначення, встановлено, що відомості, зазначені в накладній відправником, не відповідають дійсності, то станція, яка провадила перевірку, повинна скласти про це комерційний акт у відповідності із статтею 18 Угоди.

Параграф 3 статті 12 СМГС встановлює, що штраф стягується при невірному, неповному і неточному зазначенні в накладній відомостей і заяв, внаслідок чого при навантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагона понад його максимальну вантажопідйомність ( параграф 6 ст.9). В цьому випадку штраф стягується у відповідності із статтею 15 СМГС у п’ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку вантажу по залізниці, на якій було встановлено надлишок вантажу.

У випадку перевантаження вантажу понад його максимальну вантажопідйомність надлишок маси вантажу, встановлений на транзитній залізниці або на залізниці призначення, вивантажується залізницею і направляється на станцію призначення по можливості одночасно із основною накладною по досилочній дорожній відомості, при цьому провізна плата та збори за вивантаження, навантаження надлишку маси вантажу стягуються як за самостійну відправку.

Стаття 15 СМГС передбачає стягнення плати за перевезення по залізницях відправлення –з відправника на станції відправлення.

Судами попередніх інстанцій правильно зазначено про те, що у статті 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення під словом "залізниця" маються на увазі всі залізниці однієї країни, тому штраф має нараховуватись виходячи із загальної відстані перевезення по накладній 514 км, а не від ст. Шепетівка (на якій встановлено наявність надлишкової маси вантажу) до станції прикордонного переходу Бережесть.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано не застосовано Додаток 19 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, який встановлює перелік органів, компетентних для розгляду претензій, які заявляються до перевізника, оскільки по справі позов заявлений в інтересах перевізника до вантажовідправника, а такі вимоги не регулюються Додатком 19 СМГС.

Норми Угоди також не передбачають обов’язкового претензійного порядку врегулювання спору залізниці до вантажовідправника та вантажоодержувача, а ст.ст. 29 та 30 Угоди передбачає обов’язковий претензійний порядок у разі пред’явлення вимог до залізниці.

Однак, правильно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій порушили вимоги ст.43 Господарського процесуального кодексу України в частині всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Стаття 12 СМГС встановлює, що штраф стягується у п’ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку вантажу по залізниці, на якій було встановлено надлишок вантажу, однак суди попередніх інстанцій не витребували у залізниці і не встановили розмір провізної плати за перевезення надлишку вантажу 2340 кг, від якої повинен нараховуватись 5-кратний штраф, відтак, доводи касаційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

ДТГО "Південно-західна залізниця" надала Вищому господарському суду копії досилочної накладної на досилання до основної залізничної накладної надлишку вантажу, в тому числі і по комерційному акту № 552161/10, які не були предметом розгляду по суті в судах попередніх інстанцій, ці документи Вищим господарським судом не можуть розглядатись та оцінюватись.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, тому судове рішення по справі підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене в цій постанові, всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини справи та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Оскільки заявником касаційної скарги ВАТ "Мамалигівський гіпсовий завод" сплачено державне мито за розгляд касаційної скарги в сумі 102 грн., то зайво сплачену суму 51 грн. належить повернути заявникові із державного бюджету.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Мамалигівський гіпсовий завод" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.03.2008р. у справі № 6/32 та Рішення господарського суду Чернівецької області від 10.12.2007 скасувати і справу направити на новий розгляд до господарського суду Чернівецької області.

Повернути ВАТ "Мамалигівський гіпсовий завод" з Держбюджету України зайво сплачене в сумі 51 грн. державне мито за платіжним дорученням № 327 від 14.03.2008.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська