ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

іменем України

"19" червня 2008 р.

справа № 5020-1/017

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Алсуф’єва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі господарську справу

за позовом Севастопольського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Леніна, 48, м. Севастополь, 99011)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Луіджи”

(пр. Жовтневої Революції, б. 57, кв. 23, м. Севастополь, 99038)

про стягнення 7 710,00 грн.,

за участю представників:

Севастопольського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України –Дорофєєва Д.А., представника за довіреністю №9/30 від 11.01.2008;

Товариства з обмеженою відповідальністю „Луіджи” –Марунденко О.О., представника за довіреністю №3 від 05.05.2008;

Севастопольське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі за текстом –СМТВ АМКУ, Позивач) звернулось до господарського суду міста Севастополя із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Луіджи” (далі за текстом –ТОВ „Луіджи”, Відповідач) про стягнення штрафу та пені у розмірі 14 310,00 грн. на підставі статті 31 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції” №236/96-ВР від 07.06.1996.

Позовні вимоги заявлено у зв’язку з невиконанням ТОВ „Луіджи” рішення Адміністративної колегії СМТВ АМКУ №27/02-07-РШ від 06.03.2007 у справі №27/01-07 (далі за текстом –Рішення) в частині стягнення штрафу в розмірі 3 000,00 грн. у тридцятиденний строк з дня одержання зазначеного рішення, що передбачений частиною першою статті 31 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції” №236/96-ВР від 07.06.1996, та простроченням сплати цього штрафу.

18.06.2008 представник Позивача надав суду заяву про зменшення позовних вимог /а.с.72/, відповідно до якої у зв’язку з наданням Відповідачем доказів сплати суми штрафу 27.12.2007 позовні вимоги зменшені до 7 710 грн. (сума заборгованості по сплаті пені за 257 днів).

Відповідач надав відзив від 29.05.2008 за вих.№42, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки вважає, що Рішення виконано в повному обсязі та своєчасно /а.с.33-34/.

У судовому засіданні представник Позивача підтримав зменшені позовні вимоги у розмірі та на підставах, зазначених у позовній заяві, а представник Відповідача доводи, вказані у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані та наявні докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

06.03.2007 Адміністративною колегією СМТВ АМКУ прийнято рішення №27/02-07-РШ у справі №27/01-07 (Рішення), яким визнаний факт недобросовісної конкуренції з боку ТОВ „Луіджи”, зобов’язано його в тридцятиденний строк припинити порушення шляхом припинення випуску друкованого видання, що розміщує платні оголошення громадян і суб’єктів господарювання, що безкоштовно доставляться в поштові скриньки мешканців міста, під назвою „Курьер”, що призводить до змішування з діяльністю ТОВ „АН „Адмирал”, а також накладено на Відповідача штраф в розмірі 3 000 (три тисячі) гривен.

ТОВ „Луіджи” на підставі статті 32 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції” №236/96-ВР від 07.06.1996 оскаржив Рішення до господарського суду міста Севастополя.

Рішенням від 15.05.2007 у господарській справі №20-5/138 за позовом ТОВ „Луіджи” до СМТВ АМКУ про визнання Рішення Адміністративної колегії СМТВ АМКУ недійсним /а.с. 56-58/, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 /а.с.59-64/, останнє визнано недійсним.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.11.2007 зазначені судові рішення скасовані, а у справі прийнято нове рішення –в задоволенні позову ТОВ „Луіджи” відмовлено /а.с. 73-78/.

Верховний Суд України ухвалою від 07.02.2008 відмовив у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 27.11.2007 у справі №20-5/138.

Листом від 13.12.2007 за вих.№176 ТОВ „Луіджи” повідомило Позивача про виконання Рішення в частині припинення випуску друкованого видання під назвою „Курьер” (з 06.12.2007) /а.с. 14/.

29.05.2008 представник Відповідача надав суду докази сплати штрафу, накладеного Рішенням, в розмірі 3 000,00 грн. –виписку банку по розрахунковому рахунку Відповідача від 27.12.2007 /а.с.53/.

Станом на день вирішення спору сума пені за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням, ТОВ „Луіджи” не сплачена.

При вирішенні спору суд керується положеннями Закону України „Про Антимонопольний комітет України” №3659-XII від 26.11.1993, Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції” №236/96-ВР від 07.06.1996 тощо.

Розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом (стаття 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України” №3659-XII від 26.11.1993).

Порядок виконання рішень про накладення штрафів встановлено статтею 31 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції” №236/96-ВР від 07.06.1996, згідно з частиною першою якої особа, на яку накладено штраф за рішенням органу АМКУ, сплачує його у тридцятиденний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу, якщо інше не визначено цим рішенням.

Відповідно до частини другої статті 31 цього ж Закону, за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі одного відсотка від суми штрафу.

На відміну від правил, встановлених статтею 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції” №2210-III від 11.01.2001, Закон України „Про захист від недобросовісної конкуренції” №236/96-ВР від 07.06.1996 не передбачає зупинення нарахування пені, в тому числі у зв’язку з розглядом чи переглядом господарським судом рішення АМКУ у справі про недобросовісну конкуренцію та обмеження розміру пені розміром штрафу, а правові підстави для застосування зазначених положень Закону України „Про захист економічної конкуренції” №2210-III від 11.01.2001 до спірних правовідносин, що регулюються Законом України „Про захист від недобросовісної конкуренції” №236/96-ВР від 07.06.1996, відсутні.

Згідно з частиною третьою цієї статті у разі відмови від сплати штрафу АМКУ, його територіальні відділення стягують штраф та пеню у судовому порядку.

Судом встановлено, що копія Рішення отримана Відповідачем 14.03.2007 (особисто представником Москаленко О. /а.с.13/), а штраф сплачений 27.12.2007 (виписка банку по розрахунковому рахунку Відповідача від 27.12.2007 /а.с.53/).

Таким чином, право на позов у позивача виникло 14.04.2007, а строк, протягом якого повинна бути нарахована пеня, складає 257 днів, з 14.04.2007 по 26.12.2007 включно.

Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу складає 30,00 грн. (3 000 х 0,01 = 30,00 грн.), а за 257 днів –7 710,00 грн. (30,00 х 257 = 7 710,00 грн.).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги СМТВ АМКУ підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) судовими витратами є пов'язані з розглядом справи в господарському суді витрати, які складаються, у тому числі державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

За правилами статті 49 ГПК України при задоволенні позову витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита.

Згідно з підпунктом „а” пункту 2 статті третьої Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” №7-93 від 21.01.1993 із заяв майнового характеру ставка державного мита встановлюється у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (102,00 грн.) і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25 500,00 грн.).

Таким чином, державне мито у розмірі 102,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються на ТОВ „Луіджи”.

Керуючись статтями 1, 3, 17, 22, 221 Закону України „Про Антимонопольний комітет України”, підпунктом „а” пункту 2 статті третьої Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” №7-93 від 21.01.1993, статтями 22, 49, 82, 84-85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ „Луіджи” (пр.Жовтневої Революції, б. 57, кв. 23, м. Севастополь, 99038; ідентифікаційний код 30399264, р/р 0061 в CФ КБ “Приватбанк”, МФО 324935) в дохід Державного бюджету України (Державний бюджет Ленінського району, ідентифікаційний код 24035598, р/р 0007 в ГУ ДКУ в м. Севастополі, МФО 824509, код платежу 21081100) суму заборгованості по сплаті пені в розмірі 7 710,00 грн. (сім тисяч сімсот десять грн. 00 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ „Луіджи” (пр.Жовтневої Революції, б. 57, кв. 23, м. Севастополь, 99038; ідентифікаційний код 30399264, р/р 0061 в CФ КБ “Приватбанк”, МФО 324935) в дохід Державного бюджету України (Державний бюджет, Ленінський район м.Севастополя, р/р 0007 в ГУ ДКУ у м. Севастополь, ідентифікаційний код 24035598, МФО 824509, код платежу 22090200) державне мито в розмірі 102,00 грн. (сто дві грн. 00 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ „Луіджи” (пр.Жовтневої Революції, б. 57, кв. 23, м. Севастополь, 99038; ідентифікаційний код 30399264, р/р 0061 в CФ КБ “Приватбанк”, МФО 324935) в дохід Державного бюджету України (Державний бюджет, Ленінський район м.Севастополя, р/р 0007 в ГУ ДКУ у м. Севастополь, ідентифікаційний код 24035598, МФО 824509, код платежу 22050000) витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                     В.В. Алсуф`єв