донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

23.04.2008
р.
справа №17/283

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Мирошниченка  С.В.

суддів

Колядко  Т.М. , Скакуна  О.А.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

не
з"явився,

від
відповідача:

Десятков
О.С.-за довір.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Суб"єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1

на
рішення господарського суду

Донецької області

від

19.02.2008
року

по
справі

№17/283
(Марченко О.А.)

за
позовом

Суб"єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1АДРЕСА_1

доСуб"єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2АДРЕСА_1

про

стягнення
10200грн.00коп. та виконання певних дій

Суб"єкт
підприємницької діяльяності-фізична особа ОСОБА_1 АДРЕСА_1подав апеляційну
скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2008р. по
справі №17/283.

Цим
рішенням господарский суд Донецької області (суддя Марченко О.А.) позовні
вимоги Суб"єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
АДРЕСА_1  до Суб"єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 АДРЕСА_1 про стягнення з
відповідача на користь позивача нерозподілений дохід у сумі 10200грн.00коп.;
усунення для позивача перешкоди з боку відповідача щодо користування частковою
сумісною власністю торгово-розважальним комплексом, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, заборонивши відповідачу вчиняти будь-які дії щодо
недопущення позивача на територію та у приміщення ТРК "Свояк" і -його
одноособового використання нею; зобов"язання відповідача надати позивачу
ключі від ТРК "Свояк", а також -усі необхідні дозволи та документи на
нього -залишив без задоволення. Стягнув з Суб"єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1 на користь Донецького
науково-дослідного інституту судових експертиз вартість судової експертизи № 6151/24
від 06.09.2007року згідно рахунку №1101 від 10.09.20007року у розмірі
3753грн.60коп.

Позивач
наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить
вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши
апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

09.06.2000р.
Суб"єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 (позивач)
разом з ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу б/н було придбано у спільну
часткову власність нежитлове приміщення ательє "Ліана" загальною площею
347,9 м2., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Вартість
нерухомості на момент купівлі складала 10570грн.00коп.

Відповідач,ОСОБА_2
набула право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення ательє
"Ліана" на підставі договору дарування від 15.04.2003р. (копія
договору є в матеріалах справи).

Рішенням
№667 від 16.07.2003р. виконавчий комітет Макіївської міської ради дозволив
провести реконструкцію нежитлового приміщення ательє "Ліана" (на
теперішній час ательє "Ліана" має назву Торгівельно-розважальний
комплекс "Свояк") під торгово-розважальний комплекс у складі кафе з
літнім майданчиком, сауни, більярдної і мийки автомобілів (копія рішення
долучена до матеріалів справи).

Зазначеним
рішенням сторони були зобов"язані розробити проектно-кошторисну документацію
на об"єкт відповідно до архітектурно-планувального завдання та узгодити її
у Головному управлінні містобудівництва та архітектури міської ради, оформити
земельну ділянку тощо.

Позивач
зазначає, що 15.09.2003р. сторони погодили проектно-кошторисну документацію у
необхідних інстанціях (Лист погодження виконавчого комітету від 15.09.2003р. №
70), отримали робочий проект з генеральним та ситуаційним планом.

Після
проведеної реконструкції загальна площа торгово-розважального комплексу
"Свояк" склала 1403 кв.м., що підтверджується технічним паспортом БТІ
від 09.03.2004р., копія якого залучена до матеріалів справи.

За
твердженням позивача, використання ТРК "Свояк" планувалося сторонами
сумісно у підприємницькій діяльності. Проте, за поясненнями позивача, відповідач
самовільно захватив більшу частину реконструйованого приміщення, а саме: кафе,
більярдну, літній майданчик і всі доходи від спільної часткової власності
отримує одноособово.

Крім
того, позивач зазначає, що відповідач надає частку спільного приміщення в
оренду СПД ОСОБА_3, а свою частку доходів позивач від цього не отримує.

Відповідно
до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, в даному випадку,
позивач повинен довести факт отримання відповідачем доходів саме від
використання майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, а  також існування перешкод з боку відповідача
щодо користування частковою власністю.

22.01.2008р.  позивач подав суду зміни до позовної заяви та
наполягає на стягненні збільшеної суми поділених доходів в сумі
147687грн.55коп. При  цьому, а ні позові,
а ні в змінах, позивач, всупереч вимог ст.54 п.5 ч.2 ГПК України, не зазначив
доказів, що підтверджують позов, обгрунтований розрахунок сум, що підлягають
стягненню.

Господарський
суд не прийняв заяву про збільшення суми позову з посиланням на те, що позивач
не сплатив держмито з нової суми. на думку апеляційного суду, господарський суд
безпідставно не прийняв заяву про збільшення суми позову. Стаття 22 ЦК України
встановлює, що позивач вправі до прийняття рішення збільшити розмір позовних
вимог. Обмеження щодо сплати держмита стаття не містить. Стаття 46 ГПК України
передбачає в разі збільшення розміру позовних вимог недоплачена сума мита доплачується
чи стягується згідно з новою ціною позову.  Тобто закон не встановлює можливість
повернення заяви про збільшення суми позову у разі недоплачення мита. У цьому
випадку суд стягує недоплачену суму мита. Крім того, позивач є інвалідом ІІ
групи і відповідно до п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про
державне мито" звільнений від сплати держмита.

За
таких обставин, апеляційний суд вважає, що позивач на підставі вимог закону
збільшив суму позову.

В
заяві від 22.01.2008р. позивач наполягає, що відповідач отримав сукупний
валовий доход на період з 2003р. по жовтень 2006р. в сумі 147687грн.55коп. При
цьому в якості доказів отримання доходів позивач навів тільки висновок судової
економічної експертизи від 06.09.2007р. №6151/24. інші докази отримання
відповідачем доходу саме від використання майна ( а не від здійснення
підприємницької діяльності СПД ОСОБА_2) позивач не надав суду.

Ухвалою
від 13.11.2006р. господарський суд призначив по справі судову економічну
експертизу, поставивши на її вирішення такі питання:

- з
яких видів доходів складається сукупний доход суб"єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 від використання торгівельно-розважального
комплексу "Свояк";

- з
урахуванням договорів з постачальниками товарів, касових стрічок касового
апарату, поаткової звітності встановити сукупний доход від продажу товарів та
надання послуг від використання ТРК "Свояк".

На
думку апеляційного суду питання господарським судом були сформульовані
некоректно, оскільки предметом позову є доходи від використання спільного
майна, а не доходи від здійснення підприємницької діяльності відповідача. Крім
того, експертиза проведена із застосуванням документів, які знаходяться у
справі №17/283. А як вже було відмічено раніше, позивач не надав доказів отримання
відповідачем доходів від використання спільного майна. В матеріалах справи є
тільки завірені ксерокопії декларацій про доходи СПД ОСОБА_2., одержані у
2004-2006 р.р. Із змісту яких іде, що доход відповідача від підприємницької
діяльності складається із доходу від роздрібної торгівлі кафе
"Свояк"; оренди; дотації. При цьому тут не вказується, що саме
надавалося до оренди (яке майно: нерухоме чи рухоме). Позивач не надав доказів,
що саме спільне майно здавалося до оренди та саме від цього отримувалися доходи.
В матеріалах справи є завірена ксерокопія договору оренди приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 площею 60 м2
, укладений СПД ОСОБА_2
та  орендарем ОСОБА_3 від 01.03.2006р.
При цьому, всупереч вимог ст.765 ЦК України, відсутній акт передачі майна від
орендодавця до орендаря. Крім того, позивач не надав доказів отримання
відповідачем орендної плати.

Доходи
відповідача від рознічної торгівлі в кафе не є предметом спору. Стаття 359 ЦК
України передбачає розподіл доходів, плодів, продукції від використання майна,
що є у спільній частковій власності. В даному випадку позивач наполягає на
стягненні частки доходу, отриманого відповідачем від підприємницької діяльності
(роздрібної торгівлі). Ця вимога не грунтується на законі.

За
таких обставин, апеляційний суд вважає, що позивач не довів факту отримання
відповідачем доходів саме від використання спільного майна.

Крім
того, в заяві про зміну позовних вимог позивач наполягає на тому, що сукупний
валовий доход відповідача за 2003-2006 р.р. складає 147687грн.55коп. і позивач
наполягає на стягненні всієї цієї суми, а не частки, що також суперечить
вимогам чинного законодавства.

Позивач
наполягає на зобов"язанні відповідача усунути перешкоду щодо користування
часткою сумісної власності. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має
право вимагати усуненння перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. При цьому позивач у позові уточнив, що йому
відповідачем чиняться перешкоди у користуванні спільною частковою власністю.
Перешкода полягає у тому, що відповідач отримує доходи від використання
спільної власності одноособово. Інші дії відповідача перешкоджанню позивачу
користуватися та розпоряджатися своїм майном не наведені.

На
думку апеляційного суду отримання доходів відповідачем не перешкоджає позивачу
користуватися майном. Крім того, як вже встановлено, факт отримування доходів
відповідачем з боку позивача не доведений.

Як
вже відмічено, позивач не довів, що відповідач вживав будь-які заходи для
перешкоджання позивачу користуватися майном. Таким чином, вимога позивача не
підлягає задоволенню.

З
урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що господарський суд
обгрунтовано відмовив в позові.

Керуючись
ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької
області від 19.02.2008р. по справі №17/283 залишити без змін.

Головуючий          С.В.
Мирошниченко

Судді:          Т.М.
Колядко

О.А.
Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду