ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.05.08 р.                     Справа № 44/75пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” (представник до судового засідання не з’явився) до Донецької міської ради (представник до судового засідання не з’явився) та до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник до судового засідання не з’явився) про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” права на набуття земельної ділянки в оренду строком на 49 років для розміщення торгівельно-адміністративного центру з надземними автостоянками по проспекту Ленінському в Кіровському районі міста Донецька, шляхом укладення прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент звернення позивача до Донецького міського голови із заявою про надання зазначеної земельної ділянки в оренду, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” (далі – Товариство) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Донецької міської ради (далі – Рада) та до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) про визнання за визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” права на набуття земельної ділянки в оренду строком на 49 років для розміщення торгівельно-адміністративного центру з надземними автостоянками по проспекту Ленінському в Кіровському районі міста Донецька (далі – Ділянка), шляхом укладення прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент звернення позивача до Донецького міського голови із заявою про надання зазначеної земельної ділянки в оренду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення його прав, як потенційного землекористувача, оскільки ним було підготовлено та погоджено пакет документів, необхідний для укладення договору оренди Ділянки, наразі відповідачі безпідставно відмовили йому у переданні Ділянки в користування.

Сторони до останнього судового засідання не з’явилися, не зважаючи не належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, втім це на є перешкодою для розгляду спору по суті, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для належної правової оцінки спірних правовідносин.

В судовому засіданні 06.05.08 року представник відповідачів заперечив проти позову, посилаючись на те, що згідно внесених Законом України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” змін до земельного законодавства – визначено конкурсні засади передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, додатково зазначивши на невизначеності порядку організації та проведення аукціону на набуття права оренди землі.

Вислухавши у судовому засіданні представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання за ним права набуття земельної ділянки в оренду, обґрунтовуючи позовні вимоги необґрунтованим посиланням органу місцевого самоврядування на Закон України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” та відмовою від передачі спірної земельної ділянки на умовах, визначених статтею 124 Земельного кодексу України (в редакції закону, що діяла на момент звернення 29.11.07 року Товариства до Донецького міського голови із заявою № 01/12-22592).

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду землі”, статтями 792-797 ЦК України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Приписи статей 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб’єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У відповідності до статті 9 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Зазначена норма Земельного кодексу України кореспондується з вимогами частини 3 статті 16 Закону України “Про оренду землі”, відповідно до якої необхідною передумовою укладення договору оренди землі визначено згоду орендодавця передати земельну ділянку в оренду.

Рішенням виконавчого комітету № 20/16 від 24.06.05 року Донецька міська рада делегувала виконавчому комітету Донецької міської ради повноваження в галузі земельних правовідносин, зокрема, щодо розпорядження землями комунальної власності.

На підставі положень наведених вище норм позивач 29.11.07 року звернувся до Донецького міського голови із заявою № 01/12-22592 про надання в оренду Ділянки, строком на 49 років.

13.12.07 року постійно діюча комісія з питань вибору земельних ділянок для розміщення об’єктів на підставі Закону України „Про планування і забудову територій” та рішення Донецької міської ради від 30.09.05 року № 21/2 „Про затвердження правил забудови міста Донецька” – надала позивачеві згоду на забудову цієї Ділянки при умові розроблення, погодження та затвердження містобудівної документації розміщення цього об’єкту.

На виконання приписів зазначеної комісії щодо порядку отримання в оренду земельної ділянки позивачем отримано згоду на розміщення торгівельно-адміністративного центру з надземними автостоянками по проспекту Ленінському в Кіровському районі міста Донецька, зокрема, отримано відповідний висновок Головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради № 01/14-7085-5.

Відповідачі у справі № 44/75пн висловили правову позицію щодо неможливості розгляду документів щодо оформлення за Товариством права оплатного тимчасового користування спірною земельною Ділянкою.

При зверненні до суду позивач виходив з того, що Законом України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” скасовано встановлений статтею 124 Земельного кодексу України (в редакції закону, що діяла на момент звернення 29.11.07 року Товариства до Донецького міського голови із заявою № 01/12-22592 та на момент вибору земельної ділянки) порядок надання земель комунальної власності в оренду, що в подальшому може завадити реалізації його переважного права на оренду спірної земельної ділянки.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права набуття земельної ділянки в оренду строком на 49 років шляхом укладання прямого договору оренди – є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права, передбаченого статтями 16 ЦК України, 20 ГК України та закріпленого статтею 152 Земельного кодексу України.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені статтями 123, 124 Земельного кодексу України та статтею 16 Закону України “Про оренду землі”.

В силу статті 124 Земельного кодексу України (в редакції закону, що діяла на момент звернення 29.11.07 року Товариства до Донецького міського голови із заявою № 01/12-22592 та на момент вибору земельної ділянки) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем здійснено комплекс підготовчих дій, пов’язаних з реалізацією наданого права на оренду спірної земельної Ділянки.

Наведений вище порядок набуття позивачем в оренду спірної земельної ділянки визначений Законом України „Про планування і забудову територій” та рішенням Донецької міської ради від 16.12.05 року № 23/21 „Про затвердження порядку відведення земельних ділянок в оренду і надання у постійне користування” та не суперечить приписам статті 124 Земельного кодексу України і статті 16 Закону України “Про оренду землі”.

Прийняття Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, яким внесено зміни до статті 124 Земельного кодексу України, та визначено виключно конкурсні засади передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, не є підставою, що позбавляє позивача пріоритетного права на укладання договору оренди визначеної та погодженої з органом місцевого самоврядування земельної ділянки, оскільки згідно встановленого статтею 5 ЦК України загальноправового принципу ретроактивності закону, гарантованого статтею 58 Конституції України, акти цивільного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Згідно із зазначеним вище правилом дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Таким чином, з урахуванням вимог статті 58 Конституції України, статті 16 Закону України “Про оренду землі”, статті 124 Земельного кодексу України, позивач має право на проведення дій, пов’язаних з переданням в оренду спірної земельної ділянки на засадах, встановлених у вищевказаних актах в редакції, що діяла на момент звернення 29.11.07 року Товариства до Донецького міського голови із заявою № 01/12-22592 та на момент вибору земельної ділянки.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність захисту цивільного права позивача у заявлений ним спосіб, визнавши за ним право набуття Ділянки в оренду строком на 49 років для розміщення торгівельно-адміністративного центру з надземними автостоянками по проспекту Ленінському в Кіровському районі міста Донецька, шляхом укладання прямого договору оренди з виконавчим комітетом Донецької міської ради, як превентивні міри захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

При визначенні підвідомчості цієї справи господарським судам суд виходив з того, що між сторонами існує спір про право позивача на укладання договору оренди земельної ділянки (цивільне право). Правовідносини, що склалися між сторонами з приводу укладення спірного договору оренди, носять господарсько-правовий характер, при цьому відповідачі виступають як власники (розпорядники) спірної Ділянки, які, в силу свого статусу та наданих повноважень мають право розпоряджатись нею в установленому порядку.

Таким чином відповідачі у спірних правовідносинах не здійснюють владних повноважень, а виступають як суб’єкти господарських відносин, а причиною виникнення спору є неправильне тлумачення закону з боку відповідачів. Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідачів.

На підставі означених норм національного матеріального права, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” до Донецької міської ради та до виконавчого комітету Донецької міської ради про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” права на набуття земельної ділянки в оренду строком на 49 років для розміщення торгівельно-адміністративного центру з надземними автостоянками по проспекту Ленінському в Кіровському районі міста Донецька, шляхом укладення прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент звернення позивача до Донецького міського голови із заявою про надання зазначеної земельної ділянки в оренду.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” право на набуття земельної ділянки в оренду строком на 49 років для розміщення торгівельно-адміністративного центру з надземними автостоянками по проспекту Ленінському в Кіровському районі міста Донецька, шляхом укладення прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі”, які діяли на момент звернення позивача до Донецького міського голови із заявою про надання зазначеної земельної ділянки в оренду.

Стягнути з Донецької міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” відшкодування сплаченого державного мита в сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 59 грн.

Стягнути з виконавчого комітету Донецької міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Преміум комплекс” відшкодування сплаченого державного мита в сумі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 4 примірниках:

1 –позивачу

2-3 –відповідачам

4 –господарському суду Донецької області