ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 221
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.04.2008

Справа
№2-1/2461-2008А

Суддя
господарського суду АР Крим Л. О. Ковтун розглянувши матеріали адміністративної
справи № 2-1/2461-2008А 17.04.2008р. у судовому засіданні, що почалося у 13:11
за участю секретаря судового засідання Н. М. Баранович,

За
участю представників:

Позивач,
ОСОБА_2, довіреність № б/н  від
06.02.08,  представник;

Відповідач,
Бавотдинов Е.Ш., довіреність № 394  від
16.04.08,  представник;

Відповідач,
Мустафаєва Е.Е., довіреність № 393  від
16.04.08,  представник;

Відповідач,
Кадиров О.Р.,  ,  голова;

Третя
особа, Сальков А.С., довіреність № 762/10-29
від 26.10.06,  представник;

Третя
особа, ОСОБА_2, довіреність № б/н  від
06.02.08,  представник;

ухвалив
постанову у 13:39

За
позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1)

До
відповідача Яркополенської сільської ради Кіровського району (97313, Кіровський
район, с. Ярке Поле, вул. Учительська, 38)

За
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

1)          Республіканський комітет по земельних
ресурсах АР Крим (95038, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, 114)

2)          ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

Про
визнання рішення таким, що не відповідає нормам та спонукання до виконання
певних дій

Сутність адміністративної справи:

Позивач
звернувся до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом та просить
визнати таким, що не відповідає нормам діючого законодавства рішення 26 сесії 4
скликання №514 Яркополенської сільської ради від 08.06.02005р., зобов'язати
Яркополенську сільську раду видати дозвіл на здійснення торгівлі ОСОБА_1.

Позовні
вимоги обґрунтовані положеннями ст. 42, ст. 79 Земельного кодексу України та
ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних житлових
будинків».

Відповідач
на позовних вимогах заперечує з підстав, наведених у письмових запереченнях на
адміністративний позов та посилається, зокрема, на те, що позивачем пропущений
строк позовної давності, що є підставою для відмови у позовних вимогах, а також
тим, що право власності на будівлю вбудовано-прибудованого приміщення кафе
«Молодіжне» було набуто через 2 роки після прийняття оспорюваного рішення.

Заслухавши
представників сторін, дослідивши докази по справі, суд

встановив:

08.06.2005р.
на 26 сесії Яркополенської сільської ради 4 скликання було прийнято рішення
№514 «Про відкликання рішення №270 від 20.03.2001р. «Про надання дозволу на
установку торгівельної точки приватному підприємцю ОСОБА_1.», відповідно якого
у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку у
власника приміщення ОСОБА_3, було відкликано
рішення №270 від 20.03.2001р. «Про надання дозволу на установку
торгівельної точки приватному підприємцю ОСОБА_1.».

У
зв'язку з чим, суд звертає увагу на те, що позивачем по справі  є
ОСОБА_1, яка є й орендарем частини приміщення кафе-бару «Молодіжне», яке
розташоване в с. Ярке Поле, вул. Леніна, 27.

Проте,
приймаючі до уваги відсутність письмових пояснень як боку позивача, так й з
боку відповідача з дійсного спору, суд розцінює визначення особи, у якої був
відкликаний дозвіл на встановлення торгівельної точки, як опечатку, яка була
припущена при друкуванні зазначених рішень.

При
цьому, суд не може погодитися із твердженнями відповідача з дійсного спору щодо
того, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки відповідно до
положень 268 ЦК України на позовні вимоги з оспорювання актів органів місцевого
самоврядування не поширюються таки строки не поширюються.

Проте,
суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

20.03.2001р.
на 24 сесії Яркополенської сільської ради 23 скликання було прийнято рішення
№270 «Про надання дозволу на встановлення торгівельної точки приватному
підприємцю ОСОБА_1.» в с. Ярке поле по вул. Леніна, 27.

25.03.2001р.
між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір оренди
частини будівлі кафе-бару «Молодіжний», який розташований в с. Ярке Поле по
вул. Леніна, 27.

08.06.2005р.
було прийнято оспорюванне рішення.

У
зв'язку з чим, суд вважає за необхідне зауважити насамперед наступне.

Згідно
зі   статтею   59
Закону   України   "Про
місцеве самоврядування  в  Україні" актом органів місцевого
самоврядування є нормативні та інші акти, які приймаються у формі рішень.

Відповідно
до абзацу сорок четвертого частини першої статті 26 Закону  України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та пункту 6 частини першої статті 10 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів" (далі - Закон  про благоустрій) до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад належить вирішення ними виключно на пленарних  засіданнях, зокрема, встановлення відповідно
до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту,
забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в
громадських місцях,  за порушення яких
передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно
до  статті  14 Закону про благоустрій об'єкти благоустрою
використовуються, зокрема, з урахуванням вимог правил  благоустрою
території населених пунктів, місцевих правил забудови.

Згідно
з положеннями статті  34  цього
Закону Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила)
- нормативно-правовий акт,  яким
установлюється порядок  благоустрою та
утримання територій об'єктів благоустрою.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про планування і забудову територій" (далі  -
Закон про  планування) місцеві
правила забудови нормативно-правовий акт, яким встановлюється порядок
планування і   забудови та іншого
використання територій, окремих земельних ділянок, а також перелік усіх
допустимих видів, умов і обмежень забудови
та іншого використання територій та окремих земельних ділянок у межах
зон, визначених планом зонування.

Місцевими
правилами забудови встановлюється порядок вирішення питань  розташування,
надання  дозволу  на
будівництво  об'єктів
містобудування,  надання дозволу на
виконання  будівельних  робіт, прийняття цих об'єктів в
експлуатацію,  а також порядок здійснення
контролю за містобудівною діяльністю (ч.
12  ст.  22
Закону  про планування.

При
цьому,  згідно  з положеннями частини четвертої статті 15
Закону  про  благоустрій, будівлі та споруди
торговельного,   соціально-культурного,
спортивного та  іншого призначення  на
території   об'єкта   благоустрою можуть бути розташовані
відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Разом
з тим, у разі розробки органом місцевого самоврядування окремого Порядку про
видачу дозволу  на  розміщення
на  території благоустрою будівель
і споруд соціально-побутового, культурного та іншого  призначення,
ним  має  враховуватись
положення   законів України  "Про
благоустрій  населених  пунктів", "Про планування і забудову
територій" та "Про  дозвільну
систему у сфері господарської діяльності".

При
цьому, на час прийняття оспорюваного рішення, відповідно до законодавства, яке
діяло на час його прийняття оспорюваного рішення, відповідно до ст. 15 Закону
України «Про систему оподаткування» був встановлений перелік місцевих зборів
(обов'язкових платежів), до переліку яких відноситься й збір на видачу дозволу
на розміщення об'єкту торгівлі.

Відповідно
до ст. 17 Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.1993р. №56-93 «Про
місцеві податки та збори» збір за видачу дозволів на розміщення об'єктів
торгівлі. При цьому, з часу набрання чинності 05.10.2006р. частини першої ст. 4
Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності»
правових підстав на оформлення та видачу дозволів на розміщення торгівлі не
має, оскільки  відповідно до положень
зазначеної частини Закону виключно законами, якими регулюються отримання
документів дозвільного характеру.

При
цьому, відповідно до абз. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних міських
рад відноситься рішення ними виключно на пленарних засіданнях, зокрема, питань
встановлення місцевих податків та зборів, розмірів їх ставок в межах,
встановлених законом.

Проте,
на час розгляду справи, враховуючі положення ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
дозвільну систему в сфері господарської діяльності» відсутній об'єкт стягнення
зазначеного збору (дозвіл на розміщення об'єктів торгівлі).

Тобто,
на час розгляду спору, фактично існує ситуація, за якою відповідно до
податкового законодавства, існує збір за видачу дозволу на розміщення торгівлі,
але  відсутні правові підстави для видачі
таких дозволів, хоча згідно до положень Закону України «Про благоустрій
населених пунктів», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування мають повноваження на надання дозволу на
розміщення будівель та споруд соціально-культурного. Побутового та
торгівельного призначення.

Неспроможніми
є посилання позивача й на те, що земельна ділянка відноситься до при будинкової
території багатоквартирного житлового будинку, оскільки  таке твердження спростовується довідкою
Кіровського районного відділу земельних ресурсів від 18.03.2008р. №01-08/865.

Таким
чином,  на час розгляду справи відсутні
підстави для скасування рішення органу місцевого самоврядування, яке було
прийнято в межах повноважень та у спосіб, який передбачений діючим
законодавством, а також щодо спонукання відповідача видати дозвіл на розміщення
торгівлі, який не передбачений діючим законодавством.

За
таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими  та  не підлягають задоволенню.

Вступна
та резолютивна частини оголошені в судовому засіданні 17.04.2008р. Повний текст
постанови оформлений та підписаний 21.04.2008р.

Приймаючі
до уваги викладене, керуючись ст. ст. 158, 159, 160, 161- 163, п. 4 ст. 167
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судом роз'яснено сторонам положення
ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої
Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів,
підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У
разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили
через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо
після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана,
Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дійсну
Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Ковтун  Л.А.