ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"24" червня 2008 р. Справа № 5/196-08

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансагробуд”, м. Київ

до

Фермерського господарства “Терен”, с. Яцьки, Васильківський р-н.

про

стягнення 89951,22 грн.

за участю представників:

позивача:

Борисенко А. М. –дов. від 07.05.2008 р. № 35

відповідача:

не з’явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансагробуд” (далі – позивач) до Фермерського господарства “Терен” (далі –відповідач) про стягнення 89951,22 грн., з яких 75000 грн. основного боргу, 3008,22 грн. пені, 10845 грн. інфляційних втрат та 1098 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань щодо здійснення розрахунку за надані послуги по збиранню цукрового буряка.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалою суду від 19.05.2008 року, в судове засідання не з’явився, відзиву на позовну заяву не надіслав. Разом з тим, надіслав на адресу суду телеграму в якій просить перенести розгляд справи на іншу дату в зв’язку з відрядженням повноваженої особи.

Розглянувши надіслану відповідачем телеграму, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами. Справу від імені підприємства можуть вести керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства. Таким чином повноважена особа про яку зазначає відповідач в телеграмі не є єдиним можливим законним представником, за відсутності якого справа не може бути розглянута.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір про надання послуг по збиранню цукрового буряка від 20.10.2007р. № 2 (далі –договір) відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов’язання щодо виконання робіт по збиранню цукрового буряка у відповідності з агротехнічними умовами на площах господарства, 100 га. (п. 1.1 договору).

Згідно розділу 2 договору документом, що підтверджує виконані роботи є акт приймання виконаних збиральних робіт.

Відповідно до п. 3.2 договору розрахунок здійснюється після уборки кожних 30 га на підставі акту приймання виконаних збиральних робіт, повна оплата за виконані послуги проводиться протягом 2 (двох) діб.

Згідно п. 3.3 договору, вартість збирання 1 га цукрових буряків склала 750 грн/га.

Договір вступає в сили з моменту його підписання, і діє до повного розрахунку (п. 6.1 договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги по збиранню цукрового буряка на загальну суму 75000 грн., що підтверджується актом про виконання робіт від 20.10.2007р., який підписаний в двохсторонньому порядку повноваженими представниками сторін та скріплений печатками товариств.

Разом з тим, відповідач в порушення умов договору свої зобов’язання щодо здійснення розрахунку за надані послуги по збиранню цукрового буряка не виконав, в зв’язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 75000 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 75000 грн. заборгованості за надані послуги по збиранню цукрового буряка.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати нараховані за період з 01.11.2007р. по 31.03.2008р. складають 10845 грн., три проценти річних з простроченої суми нараховані за період з 23.10.2007р. по 23.04.2008р. складають 1098 грн.

Розрахунок позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Крім того, позивач на підставі п. 3.4 договору просить стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення за період з 23.10.2007 р. по 23.04.2008 р., що за розрахунком позивача складає 3008,22 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 75000 грн. заборгованості, 3008,22 грн. пені, 10845 грн. інфляційних втрат та 1098 грн. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства “Терен” (Київська область, Васильківський р-н., с. Яцьки, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Трансагробуд” (03148, м. Київ, вул. Жмеринська,5, ) 75000 (сімдесят п’ять тисяч) грн. основного боргу, 3008 (три тисячі вісім) грн. 22 коп. пені, 10845 (десять тисяч вісімсот сорок п’ять) грн. інфляційних втрат, 1098 (одну тисячу дев’яносто вісім) грн. 3% річних, 899 (вісімсот дев’яносто дев’ять) грн. 51 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                          Подоляк Ю.В.