ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.08.08                                                                                           Справа№ 2/02-18

Суддя господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши матеріали

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю „Мостиськарайагробуд”, м. Мостиська;

до відповідача:

Мостиської міської ради, м. Мостиська;

про:

визнання неправомірними дій, визнання права власності, скасування рішення №119 від 31.03.2008р., скасування рішення №66 від 04.02.2003р., скасування рішення №12 від 16.04.2008р., стягнення 17268 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Мостиськарайагробуд”, м. Мостиська звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Мостиської міської ради про визнання неправомірними дій, визнання права власності, скасування рішення №119 від 31.03.2008р., скасування рішення №66 від 04.02.2003р., скасування рішення №12 від 16.04.2008р., стягнення 17268 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд прийшов до висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Із тексту прохальної частини позовної заяви б/н від 01.08.2008р. вбачається, що предметом позову є вимога визнати незаконним та скасувати рішення Мостиської міської ради №119 від 31.03.2008р. „Про розгляд клопотання ТзОВ „Мостиськарайагробуд”, яким відмовлено останньому в наданні дозволу на оформлення права власності на нерухоме майно; вимога визнати право власності на нерухоме майно; вимога визнати незаконним та скасувати рішення Мостиської міської ради №66 від 04.02.2003р. „Про вилучення земельної ділянки з користування ТзОВ „Мостиськарайагробуд” площею 4,0 га по вул. Я.Мудрого”; вимога визнати незаконним та скасувати рішення Мостиської міської ради №12 від 16.04.2008р. „Про розгляд клопотання ТзОВ „Мостиськарайагробуд”, яким було відмовлено останньому у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду; вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 7268 грн. збитків, 10000 грн. моральної шкоди. Даний спір слід розглядати за правилами господарського судочинства.

Однак до матеріалів позовної заяви позивачем подано неналежні докази оплати державного мита. Позивачем cплачено судовий збір (державне мито) в розмірі 3,40 грн., що не відповідає розміру державного мита, встановленому підпунктом "б" п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993р. №7-93 з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що із позовних заяв немайнового характеру, що подаються до господарських судів, держмито сплачується в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85 грн.). Крім того, відповідно до вимог п.14 „Інструкції про порядок обчислення та справляння держмита”, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993р. №15, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 19.05.1993р. за №50, при перерахуванні мита з рахунку платника, до позовної заяви долучається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту „Зараховано в доход бюджету ______грн. (дата)”. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Крім того, позивачем не cплачено державне мито з позовних вимог майнового характеру. Відповідно до підпункту "а" п.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993р. №7-93 з наступними змінами та доповненнями, із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, держмито сплачується в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід враховувати, що спір про визнання права власності є також спором майнового характеру, державне мито з якого слід сплачувати виходячи із вартості спірного майна.

Крім того, позивачем не додано до позовної заяви доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.п."а", "б" п.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", ст.ст.55, 57, п.4, 6 ст. 63; ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву і додані до неї документи на 83 аркушах повернути позивачу без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення

Суддя                                                                                                                Мазовіта А.Б.