ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.08 р.                     Справа № 7/126а

Господарський суд Донецької області, у складі судді Ушенко Л.В., при секретарі судового засідання Лазебна Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою

Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк

до відповідача Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька

третя особа КП „Вугледартепломережа” м.Донецьк

про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення №/0 від 20.03.2007р в частині донарахування податку на прибуток у сумі 44803грн та штрафної санкції у сумі 13441грн та 5758,20грн

За участю

Представників сторін:

Від позивача: Анохіна Т.І., Гребенюк Н.В. – керівник

Від відповідача: Ваховська Г.О. – довіреність

Третя особа Чішко Т.Ю. – довіреність

ВСТАНОВИВ:

Обласне комуналь не підприємство „Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк звернулось із позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення №/0 від 20.03.2007р в частині визначення податку на прибуток у сумі 46416грн та штрафної санкції у сумі 26035,80грн.

Відповідно до п.6,7 „Прикінцевих та перехідних положень” КАС України ухвалою господарського суду від 10.04.2007р було порушене адміністративне провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.07.2007р до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет позову залучене КП „Вугледартепломережа” та за клопотанням сторін відповідно до ч.2 п.4 ст.156 КАС України провадження у справі було зупинено до надання сторонами та третьою особою додаткових документів.

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області від 29.04.2008р справа 7/126а була передана судді Ушенко Л.В. і ухвалою господарського суду від 12.05.2008р справа була прийнята до провадження і поновлено провадження у справі.

Позивач неодноразово змінював свої вимоги і заявою від 01.10.2008р (вих..№юр/3570) остаточно визначився з позовом і просить визнати недійсним податкове повідомлення – рішення від 20.03.2007р в частині донарахування податку на прибуток у сумі 44803грн та штрафної санкції у сумі 13441грн та 5758,20грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він не згоден з висновками ДПІ про порушення ним п.4.1.6 ст.4, п.5.2.1, 5.2.8 ст.5 та п.12.1.1 ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” по структурним підрозділам „Єнакієвотепломережа”, „Дебальцевотепломережа”, „Амвросіївськатепломережа” та „Вугледартепломережа”, що спричинило донарахування податку на прибуток в оспорюваній сумі та штрафних санкцій.

Відповідач проти позову заперечує, вважає своє рішення про донарахування податку на прибуток та застосування штрафних санкцій законним і посилається на результати перевірки, якою встановлено завищення валових витрат по відокремленому підрозділу „Амвросіївкатепломережа” на суму 14900грн в 3 кварталі 2006р в результаті невірного відображення в податковому обліку врегулювання дебіторської заборгованості відповідно до ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а також завищення валових витрат на суму кредиторської заборгованості, яка залишилась нестягненою за збігом терміну позовної давнини по ВП „Єнакієветепломережа” на суму 80103грн в 1 кварталі 2006р, по ВП „Дебальцевотепломережа” у сумі 5662грн у 4 кварталі 2005р (п.4.1.6, 5.2.1 ст.5 Закону) та завищення валових витрат на суму 78546грн по ВП „Вугледартепломережа”, в зв’язку з порушенням вимог п.5.2.1 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Третя особа своїх пояснень в письмовій формі щодо предмету спору не надала, але в судовому засіданні підтримала пояснення позивача стосовно встановлених під час перевірки порушень податкового законодавства по ВП „Вугледартепломережа” ОКП „Донецьктеплокомуненерго”.

Судовий розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксування судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами документи, господарським судом встановлено наступне.

В січні – лютому 2007р ДПІ у Ворошиловському районі м.Донецька була проведена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р по 30.09.2006р, про що складений акт перевірки №409/23-6/03337119 від 03.03.2007р.

За результатами перевірки позивачу було направлене податкове повідомлення – рішення №00009623/40 від 20.03.2007р про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 67592грн за порушення п.4.1.1, 4.1.6 ст.4, п.5.1, 5.2.1, 5.2.8, 5.3.2, 5.3.9, 5.4.10, 5.6.1, 5.7.1, 5.9 ст.5, п.12.1.1, 12.1.2 ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та штрафна санкція у сумі 26035,80грн відповідно до п.17.1.3 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Згідно акту у позивача була здійснена документальна перевірка фінансово – господарської діяльності за період з 01.07.2005р по 30.09.2006р та з 01.07.2005р по 30.09.2006р, в тому числі були перевірені структурні підрозділи позивача, зокрема виробничі одиниці: „Амвросієватепломережа”, „Дебальцевотепломережа”, „Єнакієвотепломережа”, „Вугледартепломережа”.

1. Стосовно донарахування податку на прибуток по виробничій одиниці „Дебальцевотепломережа” та „Єнакієвотепломережа”.

Актом перевірки були зафіксовані порушення ВП „Дебальцевотепломережа” п.5.1 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” в частині завищення валових витрат в 4 кварталі 2005р на суму 5662грн. Податковий орган вважає, що кредиторська заборгованість підприємства, по якій минув строк позовної давності, включена до складу валового доходу як безповоротна фінансова допомога і валові витрати були визначені за оприбуткуванням товарів (послуг) без їх оплати відповідно до п.11.2.1 ст.11 зазначеного Закону і оскільки підприємство не проводило здійснення компенсації вартості товарів, які воно отримало фактично безоплатно, то підстав для внесення вартості цих товарів до валових витрат не має, бо їх вартість не відповідає визначенню валових витрат. З урахуванням викладеного, податковий орган дійшов висновку, що підприємством були завищені валові витрати на загальну суму 5662грн і донарахований податок на прибуток у сумі 1416грн та застосована фінансова санкція у розмірі 425грн.

Щодо ВО „Єнакієвотепломережа”, то за результатами перевірки також був здійснений висновок, що в порушення п.5.2.1 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” відокремлений підрозділ за 1 квартал 2006р не зменшив валові витрати у сумі 80102,61грн на суму кредиторської заборгованості, яка залишилась нестягненою по закінченню строку позовної давності і підпадає під визначення безповоротної фінансової допомоги, яка була включена до складу валових доходів і тому позивачу був донарахований податок на прибуток у сумі 20026грн та застосована фінансова санкція у сумі 6008грн.

Пунктом 5.2.1 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” передбачено, що до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Податковий орган вважає, що фактично зазначені виробничі одиниці не понесли будь – яких витрат по придбанню продукцію і тому платник податку повинен зменшити валові витрати на суму оприбуткованого товару у періоді, коли сума кредиторської заборгованості, яка залишилась нестягненою, була віднесена до валових доходів підприємства.

Господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.5.1 Закону валовими витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Товари по спірним операціям були отримані за договорами купівлі – продажу, які мали оплатний характер і тому за збігом позовної давнини такі договори не можуть бути безоплатними. Разом з тим, Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств” не передбачено зобов’язання платника податку зменшувати (коригувати) валові витрати на суми товарів, віднесених до валових витрат по першій події і тому висновки податкового органу є безпідставними, а донарахування податку на прибуток у сумі 21442грн та застосування фінансової санкції у сумі 6433грн неправомірними. Відповідно до п.4.1.6 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” сума кредитної заборгованості, яка залишилась не стягненою в зв’язку із збігом терміну позовної давності позивачем правомірно була віднесена до валового доходу і при цьому коригування валових витрат на суму вартості отриманих, але не сплачених товарів Законом не передбачено і тому у ДПІ були відсутні підстави для зменшення (коригування) валових витрат і донарахування податку на прибуток у загальній сумі 21442грн та штрафної санкції у сумі 6433грн і вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

2. Щодо донарахування податку на прибуток у сумі 3725грн та застосування штрафної санкції у сумі 1118грн виробничій одиниці „Амвросіївкатепломережа”.

В акті перевірки зазначено, що в порушення п.5.2.8 ст.5, п.12.1.1 ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” в 3 кварталі 2006р підприємством були завищені валові витрати на суму 14900грнза рахунок того, що платником при врегулюванні сумнівної, безнадійної заборгованості до складу валових витрат включена заборгованість у сумі 14900грн, по якій не має підтвердження щодо стягнення даної заборгованості з покупців.

Відповідно до п.5.2.8 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не булла віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку.

Платник податку - продавець товарів (робіт, послуг) має право збільшити суму валових витрат звітного періоду на вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих послуг) у поточному або попередніх звітному податкових періодах у разі коли покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з таким платником податку оплату їх вартості (надання інших видів компенсацій їх вартості). Таке право на збільшення суми валових витрат виникає, якщо протягом такого звітного періоду відбувається будь-яка з таких подій, зокрема платник податку звертається до суду з позовом (заявою) про стягнення заборгованості з такого покупця або про порушення справи про його банкрутство чи стягнення заставленого ним майна (п.12.1.1 ст.12 Закону).

Згідно наданих до матеріалів позовної заяви документів, убачається, що 20.09.2006р позивачем до Амвросіївського міського суду була подана позовна заява про стягнення дебіторської заборгованості на суму 17880грн (без ПДВ – 14900грн), яка була прийнята до провадження і тому він правомірно відобразив в складі валових витрат у 3 кварталі 2006р дебіторську заборгованість у сумі 14900грн з урахуванням порядку врегулювання сумнівної, безнадійної заборгованості, передбаченого п.12.1 ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а відповідач неправомірно зменшив валові витрати на цю суму та безпідставно нарахував податок на прибуток у сумі 3725грн та штрафну санкцію у сумі 1118грн і вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

3.Стосовно донарахування податку на прибуток у сумі 19637грн та застосування штрафної санкції у сумі 5891грн виробничій одиниці „Вугледартепломережа”.

При здійсненні перевірки було встановлено, що в порушення п.5.3.9 ст.5 та ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” в 4 кварталі 2005р підприємством віднесено до складу валових витрат заборгованість населення за надання послуг по теплопостачанню у сумі 68100грн. Крім того, в порушення п.5.3.2 ст.5 Закону в 4 кварталі 2005р підприємством до складу валових витрат було віднесено 10446грн по поліпшенню основних засобів, які підлягають амортизації.

Позивач не оспорює правомірності зменшення валових витрат на суму 78546грн, однак вважає, що в період, який був предметом перевірки виробнича одиниця мала право на валові витрати, пов’язані з утриманням апарату управління ОКП „Донецьктеплокомуненерго” у розмірі 85000грн і тому під час перевірки позивач звернувся із проханням прийняти зазначені витрати до валових витрат у відповідних періодах: 3 квартал 2005р – 13900грн, 4 квартал – 14100грн, 1 квартал 2006р – 17200грн, 2 квартал 2006р – 20100грн, 3 квартал 2006р - 19700грн. Дані витрати ДПІ не були прийняті, оскільки позивач не скористався своїм правом до проведення перевірки внести зміни до декларацій в порядку передбаченому Законом.

Відповідно до п.5.3.2 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (п.5.3.9 ст.5 Закону).

Суд погоджується з доводами відповідача щодо завищення валових витрат позивачем на суму 78546грн і не приймає доводи відповідача щодо необхідності збільшення валових витрат на суму 85000грн і вважає вимоги позивача в частині донарахування податку у сумі 19637грн і такими, що не підлягають задоволенню. Штрафна санкція на цю суму податку складає 5891грн.

Крім того, суд вважає, що відповідачем безпідставно нарахована штрафна санкція у сумі 5758грн.

Із податкового повідомлення – рішення убачається, що штрафна санкція застосована відповідно до п.17.1.3 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Застосування штрафної санкції за інших підстав в податковому повідомленні – рішенні не зазначена.

Позивач погодився із донарахуванням йому податку у сумі 22789грн та штрафної санкції у сумі 6836грн, що відповідає розрахунку штрафної санкції. Всього нарахована штрафна санкція у сумі 26035,80грн. Позивачем вірно розрахована сума штрафної санкції, яка ДПІ нарахована на оспорювану суму податку і складає 13441грн. Різниця складає 5758,20грн штрафної санкції, яка безпідставно нарахована ДПІ, що фактично було визнано відповідачем в судовому засіданні.

Таким чином, вимоги позивача щодо визнання недійсним податкового повідомлення – рішення в частині визначення штрафної санкції у сумі 5758,20грн підлягають задоволенню.

Господарський суд вважає необхідним покласти судові витрати з урахуванням положень ст.94 КАС України на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.4, 5, 12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, п.17.1.3 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , ст.1, 17, 86, 94, 148, 153, 157, 158-163, 185-186, 254, п.6,7 Перехідних та Прикінцевих положень КАС України господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька, за участю третьої особи КП „Вугледартепломережа” про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення №/0 від 20.03.2007р в частині визначення податку на прибуток у сумі 44803грн та штрафної санкції у сумі 13441грн та 5758,20грн - задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення – рішення ДПІ у Ворошиловському районі м.Донецька №/0 від 20.03.07р. в частині визначення податку на прибуток у сумі 25166грн та штрафної санкції у загальній сумі 13309грн.

В іншій частині позову в задоволенні відмовити.

Присудити з коштів Державного бюджету України на користь ОКП „Донецьктеплокомуненерго” судовий збір у сумі 2,04грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду шляхом подачі через господарський суд Донецької області заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту постанови та наступного подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

В судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Суддя Ушенко Л.В.

Повний текст постанови виготовлений 13.10.2008р