ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№
6/113-50

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової
Т.Б. -головуючого Волковицької Н.О.
Рогач Л.І.

за
участю представників сторін:

позивача

Гураля
С.П. дов. від 18.06.2008 року

відповідача

ОСОБА_1. ОСОБА_2 дов. від 25.09.2006
року

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Підприємця
ОСОБА_1

на
постанову

від
03.03.2008 року Львівського апеляційного господарського суду

у
справі

№
6/113-50 господарського суду Волинської області

за
позовом

Акціонерного
поштово-пенсійного банку "Аваль" в особі Волинської обласної
дирекції

до

Підприємця
ОСОБА_1

про

стягнення
121269,00грн.

ВСТАНОВИВ:

В
серпні 2006 року Акціонерний поштово-пенсійний банк "Аваль" в особі
Волинської обласної дирекції звернувся до господарського суду Волинської
області з позовом про стягнення з Підприємця ОСОБА_1 за кредитною угодою №
012/01-11/620 від 24.12.2002 року та додатковими угодами до неї від 24.12.2004
року, 22.02.2005 року, 22.03.2005 року боргу в розмірі 121269, 00 грн.

25.09.2006
року позивач звернувся з заявою № 3336 про уточнення позовних вимог, відповідно
до якої просив стягнути 113 595, 23 грн.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що 24.12.2004 року між сторонами було укладеного
Кредитний договір № 012/01-11/620, за умовами якого позивач надав позичальнику
Підприємцю ОСОБА_1кредит в сумі 127000 грн., строком на 24 місяці зі сплатою 21
% річних.

24.12.2005
року сторони підписали додаткову угоду, якою строк дії кредитного договору було
продовжено до 22.02.2005 року, а розмір відсоткової ставки збільшено до 30%
річних.

Строк
дії кредитного договору сторонами неодноразово продовжувався додатковими
угодами від 22.02.2005 року до 21.03.2005 року та з 22.03.2005 року відповідно
до 19.04.2005 року.

Відповідно
до пункту 3.1 Кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах
його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за
користування.

Пунктом
9.1 зазначеного вище Договору передбачено, що Договір набуває чинності з часу
надання позичальнику кредитних коштів (частини коштів) та діє до часу повного
погашення позичальником кредитної заборгованості (позики, відсотків за
користування, штрафів та пені).

Крім
того, згідно із пунктом 3.2 Кредитного договору обчислення строку надання
кредиту, нарахування відсотків по Договору здійснюється за фактичне число
календарних днів користування кредитом.

За
час дії кредитного договору  позичальнику
були перераховані грошові кошти згідно платіжного доручення № 2 від 24.12.2004
року на загальну суму 127 000 грн., тоді як відповідач оплату за Кредитним
договором провів частково, а відтак має заборгованість по поверненню кредитних
коштів у сумі 113576,51грн.

Рішенням
господарського суду Волинської області від 04.12.2007 року замінено позивача у
справі -Акціонерний поштово-пенсійний банк "Аваль" в особі Волинської
обласної дирекції його правонаступником Відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції.

Позов
задоволено в сумі 113595,23 грн.

Стягнуто
з Підприємця ОСОБА_1 113595,23 грн. заборгованості за кредитним договором в т.ч.
113576, 51 грн. основного боргу та 18, 72 грн. відсотків за користування
кредитом, 1212,70 грн. витрат пов'язаних з оплатою державного мита, 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції.

Провадження
у справі на суму 7673,77 грн. припинено.

За
апеляційною скаргою Підприємця ОСОБА_1 судове рішення переглянуте в
апеляційному порядку і постановою Львівського апеляційного господарського суду
від 03.03.2008 року скасовано.

Прийнято
нове рішення. Замінено позивача у справі -Акціонерний поштово-пенсійний банк
"Аваль" в особі Волинської обласної дирекції його правонаступником
Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" в особі
Волинської обласної дирекції.

Позов
задоволено в сумі 113595,23 грн.

Стягнуто
з Підприємця ОСОБА_1 113595,23 грн. заборгованості за кредитним договором в
т.ч. 113576, 51 грн. основного боргу та 18, 72 грн. відсотків за користування
кредитом, 1212,70 грн. витрат пов'язаних з оплатою державного мита, 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції.

Провадження
у справі на суму 7673,77 грн. припинено.

Підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Вищого господарського суду України  із касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008
року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись
на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального
права, а висновки викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам
справи.

Так,
судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги, що прокуратурою порушено
кримінальну справу з приводу заволодіння кредитними коштами іншою особою.

Окрім
того, у даній справі знаходиться рішення Ківерцівського районного суду від
25.01.2006 року, яким не тільки покладений обов'язок на ОСОБА_3., як на
поручителя, але й підтверджено ним про те, що за кредитним договором оформленим
на ім'я скаржника, він отримав гроші і ними розпорядився.

У
відповідності зі статтею 80 Господарського процесуального кодексу України суд
припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого
органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між цими
сторонами про той же предмет. У даній справі досліджено, що за виконавчим
написом нотаріуса здійснюється стягнення за цим же кредитним зобов'язанням і
таким чином правильно чи ні, але виконується. За постановою апеляційної
інстанції подібне покладення обов'язку є повторним, як по одному і тому ж
зобов'язанню перед позивачем, чого не могло бути в принципі.

Заслухавши
доповідь судді -доповідача та присутніх у судовому засіданні представників
сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної
оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі у даній справі,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно
до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови
апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як
встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів
справи 24.12.2002 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль"
в особі Волинської обласної дирекції, правонаступником якого є Відкрите
акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської
обласної дирекції, що підтверджується копією статуту, затвердженого
Національним банком України 25.09.2006 року та Підприємцем ОСОБА_1було укладено
договір кредитної лінії № 012/01-11/620, за умовами якого банк зобов'язався
відкрити відновлювальну кредитну лінію позичальнику в сумі 127000грн. строком
на 24 місяці зі сплатою 21% річних (п.1.1 Договору).

24.12.2005
року сторони підписали додаткову угоду строк дії кредитного договору було
продовжено  до 22.02.2005 року, а розмір
відсоткової ставки збільшено до 30% річних.

Строк
дії кредитного договору сторонами неодноразово продовжувався: додатковою угодою
від 22.02.2005 року до 21.03.2005 року та з 22.03.2005 року відповідно до
19.04.2005 року.

На
виконання умов Договору кредитної лінії позивач надав відповідачу кредитні
кошти в сумі 127000грн., про що свідчить копія платіжного доручення № 2 від
24.12.2007 року.

Крім
того, судами встановлено, що відповідач, в свою чергу, оплату за кредитним
договором провів частково в сумі 5736,94 грн.

Також
судами встановлено, що в процесі розгляду справи борг по кредиту було погашено
за рахунок реалізації Волинською філією СПД "Укрспецюст" заставленого
майна на суму 7673,77 грн., що вбачається з
виписки з історії руху коштів по кредитному рахунку Підприємця ОСОБА_1.

Врахувавши
уточнення позовних вимог суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку,
що борг Підприємця ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів складає 113576,51
грн., а вимоги позивача підлягають задоволенню.

Касаційна
інстанція не може погодитись з таким висновком, оскільки відповідно до статті 4
Господарського процесуального кодексу України рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю
встановленими судом. Рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які
були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому, у відповідності зі
статтею 43 Господарського процесуального кодексу України наявні докази
підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Крім
того, відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 року "Про судове рішення"
мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які
мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів.
Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

В
порушення вказаної норми апеляційний суд не навів жодного доводу, з якого він
не прийняв до уваги та не дав оцінку наданій відповідачем постанові прокурора
Ківерцівського району про порушення кримінальної справи за фактом заволодіння
шляхом обману та зловживанням довірою грошовими коштами у великих розмірах
ОСОБА_1.(а.с.122).

Одночасно
ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не звернули увагу на наявні в
матеріалах справи постанови державного виконавця Першого відділу ДВС ЛМУЮ про
примусове виконання виконавчого напису нотаріуса від 17.05.2005 року про
стягнення з ОСОБА_1. на користь АПБ "Аваль" 140759,69 грн.
(а.с.86-87).

Касаційна
інстанція також вважає за необхідне звернути увагу судів на те що висновок
апеляційного господарського суду з приводу відсутності  правових підстав для припинення зобов'язання
перед кредитором у разі погашення кредиту за рахунок поручителя є помилковим,
оскільки відповідно частини 2 статті 556 Цивільного кодексу України до
поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі
права кредитора у цьому зобов'язання, в тому числі і ті що забезпечували його
виконання.

Але,
при цьому правова оцінка доводів відповідача щодо припинення його зобов'язання
перед кредитором залежить від дослідження обставин виконання поручителем
зобов'язання забезпеченого порукою, що також залишилось поза увагою судів.

Таким
чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та
апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято
до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх
сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з'ясування судом всіх
обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського
спору. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у
пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення",
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства
і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне
з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для
скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий
розгляд.

Оскільки
передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази,
рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи
господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити  докази,
що мають  юридичне значення для її
розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно
визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись
статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110,
11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

П
О С Т А Н О В И В :

Рішення
господарського суду Волинської області від 04.12.2007 року та постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 03.03.2008 року у справі №
6/113-50 господарського суду Волинської області скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Касаційну
скаргу Підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Головуючий суддя                                        Т.
Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л.Рогач