ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.08

Справа №АС12/234-08.

Господарський суд Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

Присекретарі судового засідання Бардаковій О.М.

За участю представників сторін:

Від позивача – Райчук П.П., довіреність № 20 від 29.12.2007 року

Від відповідача – не прибув

Розглянувши матеріали справи № АС 12/234-08

за позовом - Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедин

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лебедин

про стягнення 1 701 грн. 29 коп.

Предмет позову: Позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 1 701 грн. 29 коп., витрат здійснених гр. Коверзі Г.П., як довіреній особі по особовій справі потерпілого Несторенко В.О., якому виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

23.06.2008 року позивач уточнив свої вимоги та просить стягнути з відповідача 1 848, 60 грн. витрат відносно потерпілого Несторенко В.О. за період з червня 2007 року по травень 2008 року, а також зобов»язати відповідача включити відповідні витрати до відшкодування в наступних періодах.

Відповідач подав суду заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що згідно «Соглашения о гарантиях прав граждан государств – участников Содружества независимых государств в области пенсионного обеспечения» від 13 березня 1992 року ст. 3, всі витрати пов»язані з проведенням пенсійного забезпечення по «Соглашению», несе держава, яка представляє забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться , якщо інше не передбачено двухсторонніми угодами.

В угоді між урядом України та урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн ст. 9 Сторони додержуватимуться такого порядку щодо відшкодування працівникам шкоди внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я , одержаного у зв'язку з виконанням трудових обов'язків ;

а). відшкодування шкоди внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також смерті потерпілого, здійснюється Стороною, законодавство якої поширюється на працівника в момент одержання каліцтва.

У разі переселення працівника з території Сторони працевлаштування на територію іншої Сторони, роботодавець зобов'язаний перерахувати потерпілому кошти, які відшкодують заподіяну здоров»ю шкоду у розмірах, передбачених законодавством Сторони працевлаштування.

Таким чином, Пенсійний фонд повинен вирішувати питання відшкодування пенсій інвалідам, які отримали трудове каліцтво на території держав СНД і колишнього Радянського Союзу згідно Міжнародних Угод в галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 150 КАС України, в судових засіданнях оголошувалися перерви з 26.05.2008 р. до 23.06.2008 р., та з 23.06.2008 р. до 09:50 годин 17.07.2008 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. У своїй позовній заяві позивач посилається на «Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов»язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв»язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003 року № 5 (надалі Порядок), яким визначено механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Пенсійному фонду України витрат, пов»язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, які спричинили втрату працездатності …, в тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, разом з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України складають акт щомісячної звірки за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання ( далі - «Акт»), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню. На підставі «Акту» узгоджується Довідка про відшкодування (Головним управлінням Пенсійного фонду та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування»), згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, Фонд соціального страхування перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду України (це передбачено пунктами 6 та 7 «Порядку»).

Суд повністю погоджується з посиланням позивача на Порядок, оскільки він ґрунтується на вимогах пунктів 5, 6, 7 вищезгаданого «Порядку», якими передбачено перерахування відповідних коштів лише на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України.

Тобто, відповідно до вимог «Порядку», сторони у даній справі позбавлені права на проведення розрахунків на своєму рівні.

За таких обставин необгрунтованими та неправомірними є вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедин до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лебедин про зобов'язання останнього відшкодувати відповідні витрати, пов'язані з виплатою пенсій. Позивач, таким чином вимагає від відповідача здійснення перерахування коштів, яке згідно п. 7 «Порядку» має здійснюватися лише на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України .

Така вимога позивача суперечить вищезгаданому «Порядку», який не передбачає перерахування коштів (відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою пенсій) на рівні сторін у даній справі.

Відповідно до статей 17, 50 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивачем в адміністративних справах може бути суб»єкт владних повноважень у справах за спорами у випадках, встановлених законом.

Але Законами «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а також Порядком не надано право органам Пенсійного фонду, яким є позивач, звертатися з відповідним позовом до суду про стягнення витрат з відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158 - 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Лебедин до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лебедин про стягнення 1 848 грн. 60 коп. – відмовити.

2. Постанова суду може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Сумської області.

3. Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                        КОСТЕНКО Л.А.