ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2008 р.

№ 44/7пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючого,

Воліка І.М.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Благодійного фонду "Рятівник Донбасу" та касаційне подання Заступника прокурора Донецької області на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18 березня 2008 року у справі № 44/7пн Господарського суду Донецької області за позовом Благодійного фонду "Рятівник Донбасу", м. Донецьк, до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Донецькій області, м. Донецьк, про повернення майна та стягнення неустойки (пені) у сумі 57 238,15 грн.

за участю представників сторін:

позивача –Кузнецов Ю.С. (дов. б/н від 15.09.2007р.);

відповідача –не з’явився;

прокуратури –Сахно Н.В. (посвідчення № 99 від 20.05.2004р.),

в с т а н о в и в:

У січні 2008 року позивач –Благодійний фонд "Рятівник Донбасу" пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ МНС у Донецькій області про повернення майна та стягнення неустойки (пені) у сумі 57 238,15 грн.

Вказував, що 10.10.2006р. між ним та відповідачем було укладено договір відповідального зберігання (з правом користування), згідно умов якого він передав, а зберігач (відповідач) прийняв на відповідальне зберігання автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR, 2006 року випуску, державний номер АН 1337 ВМ, колір –сірий, шасі (рама) № ТМВDK41UX7B007962.

Зазначав, що 30.05.2007р. листом № 5 звернувся до відповідача з проханням повернути йому автомобіль, який знаходиться у нього на зберіганні.

Посилаючись на відмову відповідача повернути автомобіль, позивач просив зобов’язати відповідача повернути автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR, 2006 року випуску, державний номер АН 1337 ВМ, колір –сірий, шасі (рама) № ТМВDK41UX7B007962 та стягнути з нього 57 238,15 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 22 січня 2008 року (суддя Мєзєнцев Є.І.) позов задоволено частково.

Постановлено визнати недійсним пункт 4.3 договору відповідального зберігання (з правом користування) від 10.10.2006 року. Зобов’язано Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Донецькій області повернути Благодійному фонду "Рятівник Донбасу" автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR, 2006 року випуску, державний номер АН 1337 ВМ, колір –сірий, шасі (рама) № ТМВDK41UX7B007962.

В решті позовних вимог –відмовлено.

Рішення в частині визнання недійсним пункту 4.3 договору відповідального зберігання (з правом користування) від 10.10.2006 року, мотивоване посиланнями на невідповідність вказаного пункту вимогам ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, в зв’язку з чим в задоволенні вимоги про стягнення 57 238,15 грн. пені належить відмовити.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18 березня 2008 року (колегія суддів у складі: Діброви Г.І., Стойка О.В., Шевкової Т.А.) рішення частково скасовано в частині повної відмови у стягненні пені та визнання недійсним п. 4.3 договору відповідального зберігання (з правом користування) від 10.10.2006р.

Постановлено стягнути з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Донецькій області 5 723,81 грн. пені, 1 550,81 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 286,19 грн. витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Постанова мотивована посиланнями на ст. 230 ГК України, згідно якої, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, та на ст. 233 ГК України, згідно якої, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У касаційній скарзі Благодійний фонд "Рятівник Донбасу", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині часткового задоволення позовної вимоги про стягнення пені та постановити в цій частині нове рішення про задоволення його вимог.

У касаційному поданні Заступник прокурора Донецької області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу та касаційне подання залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 10.10.2006р. між сторонами у справі було укладено договір відповідального зберігання (з правом користування), згідно умов якого позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR, 2006 року випуску, державний номер АН 1337 ВМ, колір –сірий, шасі (рама) № ТМВDK41UX7B007962.

Згідно п. 1.3 договору вартість майна переданого на зберігання становить 97 843 грн., строк зберігання - до 10.10.2007 року (п. 1.4 договору).

Пунктами 2.1.3 та 3.2 договору передбачено, що власник має право у будь-який час вимагати у зберігача повернути майно, а останній зобов’язаний повернути майно за першою вимогою у триденний термін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами встановлено, що позивач 30.05.2007р. листом № 5 звернувся до відповідача з проханням повернути йому автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR, 2006 року випуску, державний номер АН 1337 ВМ, колір –сірий, шасі (рама) № ТМВDK41UX7B007962.

Листом № 359 від 05.06.2007р. відповідач відмовив позивачу в поверненні автомобіля та зазначив про те, що автомобіль був придбаний позивачем для забезпечення спеціалізованим транспортним засобом підрозділів Міністерства надзвичайних ситуацій України, а не для його власних потреб.

Згідно ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, суди обох інстанцій дійшли правильного висновку про не виконання відповідачем п. 2.1.3 та п. 3.2 договору, що є підставою для зобов’язання його повернути об’єкт зберігання.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтями 233 ГК України, 551 ЦК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

За таких обставин, скасовуючи рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та постановляючи в цій частині нове рішення про зменшення розміру пені заявленої до стягнення, суд апеляційної інстанції правильно встановив правову природу пені та виходив з того, що заявлений позивачем до стягнення розмір пені –57 238,15 грн. не відповідає дійсній вартості автомобіля переданого на зберігання –97 843 грн., оскільки співвідношення пред’явлених до стягнення санкцій і наслідки порушення зобов’язання не є співрозмірними, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про зменшення розміру пені заявленої до стягнення.

Посилання касаційної скарги на ту обставину, що стягненню, відповідно до п. 4.3 договору, підлягає вся сума нарахованої пені, не заслуговують на увагу суду та не відповідають положенням ст.ст. 233 ГК України, 551 ЦК України, згідно яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Посилання касаційного подання на ту обставину, що автомобіль отриманий позивачем в якості цільового пожертвування ЗАТ "Донецьк Сталь –Металургійний завод" на розвиток та зміцнення технічного забезпечення відповідача і використовується останнім в оперативній роботі, не заслуговують на увагу суду, оскільки предметом спору у даній справі є повернення автомобіля, який було передано згідно договору відповідального зберігання від 10.10.2006р.

Твердження скаржників про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Благодійного фонду "Рятівник Донбасу" та касаційне подання Заступника прокурора Донецької області залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18 березня 2008 року у справі № 44/7пн залишити без змін.

Головуючий, суддя:                     Н.Г. Дунаєвська

Судді: І.М. Волік

М.В. Михайлюк