ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2008р.

м.Київ

№ 29/103

За позовом:           Закритого акціонерного товариства „А.Е.С. Київобленерго”

до:           Державної податкової адміністрації в Київській області

про:           визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

Від позивача: Букуєва О.О. (довіреність від 26.03.2008р.);

Від відповідача: Діанов О.І. (довіреність № 17/Д/10-021 від 11.01.2008р.);

Маліновська Н.В. (довіреність № 514/9/10-301 від 08.04.2008р.)

10.04.2008р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство "А.Е.С. "Київобленерго" звернулось до суду з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової адміністрації в Київській області (надалі ДПА в Київській області, відповідач) від 16.10.2003р. № /0.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, суперечать нормам матеріального та процесуального законодавства України, зокрема відповідачем не правильно застосовано п.5.1, п.5.9, п.5.2.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, оскільки позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат величину понаднормативних втрат електроенергії також порушено пп.в ст.3 Указу Президента України „Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності”, зокрема, період за який проводилась позапланова документальна перевірки позивача вже перевірявся у ході планової перевірки, - акт № 131 від 31.10.2002р., повторну перевірку податкові органи не назначали.

Відповідач в запереченнях на позовну заяву та його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи оспорюване повідомлення-рішення таким, що відповідає вимогам закону, оскільки позивач в порушення п.п.5.2.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” безпідставно включив до складу валових витрат понаднормативні (комерційні) витрати електроенергії, котрі не пов‘язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) в сумі 15 873 769, 66 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на суму 4761,2 тис. грн., у т.ч. ІУ кв. 2001р. -3486,8 тис. грн., І кв. 2002р. -1274,4 тис. грн..

Провадження у справі зупинялось у зв’язку із призначенням судово-бухгалтерської експертизи та було поновлено після отримання справи з експертним висновком № 5802 від 30.06.2005р. (є в матеріалах справи).

В ході розгляду справи позивач повідомив про реорганізацію підприємства та відповідно до заявленого клопотання просив суд здійснити заміну сторони з Відкритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго" на його правонаступника Закрите акціонерне товариство "А.Е.С. Київобленерго".

Відповідно до статті 55 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Відповідно до п. 2 Статуту Закритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго" товариство створене шляхом реорганізації та є правонаступником всіх прав та обов’язків Відкритого акціонерного товариства "А.Е.С. Київобленерго". За таких обставин, позивача у справі замінено його правонаступником, яким за позовом, що розглядається судом в межах даної справи є ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких містяться у матеріалах справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою адміністрацією в Київській області проведено позапланову документальну перевірку щодо відображення в податковому обліку і звітності понаднормативних втрат електроенергії, які виникають в процесі її передачі споживачам ВАТ „А.Е.С. Київобленерго” за період з 01.07.2001р. по 01.07.2002р., за результаатми якої складено акт від 13.10.2003р. № 30/26-23 (далі –Акт перевірки).

На підставі висновків, викладених у вказаному Акті перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.10.2003 р. № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов‘язання з податку на прибуток на загальну суму 7 141 800, 00 грн., у т.ч. 4 761 200, 00 грн. –основного платежу та 2380600,00 грн. –штрафних санкцій.

У ході перевірки встановлено, завищення позивачем валових витрат у ІУ кв. 2001р. та у І кв.2002р., оскільки до складу валових витрат включена сума понаднормативних витрат електроенергії.

В акті перевірки зазначено, що згідно ст.1 Закону України „Про електроенергетику” енергетична чи теплова енергія, що виробляється на об”єктах електроенергетики є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Згідно п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 „Запаси” для цілей бухгалтерського обліку запаси включають товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримаються підприємством з метою подальшого продажу.

Згідно з п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 „Запаси” первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з слідуючих фактичних витрат: сум, що сплачені згідно з договорами постачальнику (продавцю); сум, сплачених за інформаційні, посередницькі та інші подібні послуги у зв‘язку з пошуком та придбанням запасів; сум ввізного мита; сум непрямих податків у зв‘язку з придбанням запасів, не відшкодованих підприємству та інші.

Відповідно до п. 14 вищевказаного Положення, не включається до первинної вартості запасів, а відноситься до витрат того періоду, в якому вони були здійснені (встановлені) понаднормативний убуток та нестачі запасів.

Згідно п.27 Положення сума, на котру первісна вартість запасів перевищує чисту вартість їх реалізації і вартість повністю втрачених (зіпсованих або недостатніх) запасів списується на витрати звітного періоду з відображенням вкзаної вартості в балансовому обліку.

Таким чином, під час перевірки зроблено висновки про порушення підприємством наведених пунктів Положення.

Отже, в порушення п.п.5.2.1 ст. 5 Закону України Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” позивачем віднесено до складу валових витрат понаднормативні (комерційні) витрати електроенергії, котрі не пов‘язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) в сумі 15 873 769, 66 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на суму 4761, 2 тис. грн., у т.ч. ІУ кв. 2001р. - 3486,8 тис. грн., І кв. 2002р. - 1274,4 тис. грн.

Висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5802 від 30.06.2005р., висновки ДПА в Київській області, викладені в акті від 13.10.2003р. № 30/26-23 „Про результати позапланової документальної перевірки щодо відображення в податковому обліку і звітності понаднормативних втрат електроенергії, які виникають в процесі її передачі споживачам ВАТ „А.Е.С. Київобленерго” за період з 01.07.2001р. по 01.07.2002р.” щодо безпідставності включення понаднормативних (комерційних) витрат електроенергії, котрі не пов‘язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) в сумі 15873769,66 грн., в т.ч. 4 кв. 2001р. -13691650,95 грн. та І кв. 2002р. –2 182 118, 71 грн. до валових витрат; та щодо відображення в податковому обліку і звітності понаднормативних втрат електроенергії, які виникають в процесі її передачі споживачам ВАТ „А.Е.С. Київобленерго” за період з 01.07.2001р. по 01.07.2002р.” щодо заниження податку на прибуток в сумі 4 761, 2 тис. грн., у т.ч. за 4 кв. 2001р. –3 486, 8 тис. грн. та за І кв. 2002р. –1 274, 4 тис. грн. документально та нормативно не підтверджені.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ „Білоцерківська ТЕЦ” (електропостачальна організація) та ВАТ „Київобленерго” (електропередавальна організація), правонаступником якого є ЗАТ „А.Е.С. Київобленерго”, та ЗАТ „СП „Росава” (споживач) укладено договір № 16/125, предметом якого є умови та порядок постачання електроенергії Електропередавальною організацією споживачу, передача електроенергії Електропередавальною організацією та продаж електроенергї.

Згідно п.4.4 договору, кількість проданої елктроенергії розраховується як різниця між кількістю корисно відпущеної електроенергії з шин ВАТ „Білоцерківська ТЕЦ” та кількістю виробленої електроенергії, спожитої Споживачем, з урахуванням коефіцієнтів нормативних технологічних витрат на 1 класі напруги. Споживач споживає електроенергію, вироблену ВАТ „Білоцерківська ТЕЦ”, зменшену на величину нормативних технологічних втрат. Електропередавальна організація передає електроенергію електропостачльної організації до споживача, зменшену на величину нормативно –технологічних витрат.

Виконання договору у 1 кв. 2001р. підтверджується актом про продаж ВАТ „А.Е.С. Київобленерго” електроенергії, виробленої ЗАТ „Білоцерківська ТЕЦ” від 31.03.2002р. згідно додаткової угоди від 28.02.2002р. до договору № 16/125 у березні 2002р. ЗАТ „Білоцерківська ТЕЦ” продано ВАТ „А.Е.С. Київобленерго” 3000000 кВтг електроенергії по тарифу 0,105 грн., вартість 315000,00 грн., ПДВ 63000,00 грн., всього 378000,00 грн.

31.07.2001р. між ДП „Енергоринок” і ВАТ „А.Е.С. Київобленерго” укладено договір № 637/01, згідно умов якого ДП „Енергоринок” зобов‘язується продавати, а ВАТ „Київобленерго” зобов‘язується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до цього договору.

Виконання договору у 4 кв. 2001р. та 1 кв. 2002р.підтверджується актами купівлі-продажу, згідно яких ДП „Енергоринок” передало, а ВАТ „А.Е.С. Київобленерго” купило електроенергії за 4 кв. 2001р. в кількості кВтг вартістю 111614780,93 грн., за 1 кв. 2002р. в кількості кВтг варістю 80466454,29 грн.

ДП „Енергоринок” виписало податкові накладні у 4 кв. 2001р. на суму 111614680,93 грн., ПДВ 22322956,19 грн., всього 133937737,12 грн., а саме від 31.10.2001р. № 779, від 30.11.2001р. № 852, від 29.12.2001р. № 931; у 1 кв. 2002р. на суму 86034452,36 грн., ПДВ 17206891,09 грн., всього 103241342,83 грн., а саме від 31.01.2002р. № 18, від 28.02.2002р. № 88, від 29.03.2002р. № 172.

Таким чином, за вищевказаними договорами позивач отримав електроенергії, а саме за 4 кв. 2001р. в кількості 1 129 016 359 кВтг на суму 111 614 780,93 грн. без ПДВ; за 1 кв.2002р. в кількості 1 069 740 145 кВтг на суму 80 781 454,29 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.1 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

До первинних документів, які є підставою для оприбуткування або відпуску (списання) товару, належать накладні, акти прийому –передачі тощо.

Згідно п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” до складу валових витрат не належать будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов‘язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як вбачається з вищевикладеного, витрати позивача на купівлю електроенергії підтверджені первинними документами –актами прийому-передачі електроенергії, а тому підлягають включення до складу валових витрат.

Таким чином, валові витрати позивача, у відповідності до первинних документів, складають за 4 кв. 2001р. - 111 614 780, 93 грн., за 1 кв. 2002р. –80 781 454, 29 грн., були задекларовані позивачем у відповідних деклараціях про прибуток підприємства в рядках 28 „інші витрати, пов‘язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажум продукції (робіт, послуг)”.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” (в редакції, що діяла у період здійснення операцій) валові витрати виробництва та обігу –сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, відповідно до п.п.5.2.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв‘язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.8 цієї статті.

Пунктами 5.3-5.8 цієї статті будь-яких обмежень щодо віднесення до складу валових витрат плати за понаднормову втрачену електричну енергію не встановлено.

Включення понаднормативних витрат електоренергії до валових витрат, з урахуванням положень статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, вимогами до складання податкової звітності, не передбачено.

Судом не приймаються посилання відповідача на порушення позивачем норм Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 „Запаси” виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 „Запаси”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999р. № 246, запаси –це активи, які утримуються для подальшого продажу за умов звичайної господарської діяльності; перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва; утримуються для споживачння під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємвтвом.

Для цілей бухгалтерського обліку запаси включають (п. 6 стандарту) сировину, основні й допоміжні матеріали, комплектуючі вироби та інші матеріальні цінності, що призначені для виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг, обслуговування виробництва й адміністративних потреб; незавершене виробництво у вигляді незакінчених обробкою і складання деталей, вузлів, виробів та незакінчених технологічних процесів. Незавершене виробництво на підприємствах, що виконують роботи та надають послуги , складається з витрат на виконаня незакінчених робіт (послуг), щодо яких підприємством ще не визнано доходу; готову продукцію, що виготовлена на підприємствах, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим договором або іншим нормативно –правовим актом; товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу; малоцінні та швидкозношувальні предмети, що використовуються протягом не більше одного року або нормального операційного циклу, якщо він більше одного року; молодняк тварин і тварини на відгодівлі.

Відповідач в акті перевірки електричну енергію відніс до товарної продукції, призначеної для купівлі –продажу.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про електроенергетику” енергія електрична чи теплова енергія, що виробляється на об‘єктах електроенергетики і є товарною продукцію, призначеною для купівлі –продажу.

Відповідно до п. 1, 2 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002р. № 928) електрична енергія (активна) –енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особлививми споживчими якостями та фізико –технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживачння, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації цього товару.

Враховуючи вищевикладене, позивач правомірні відніс до складу валових витрат величину понаднормативних втрат електроенергії, а отже висновки відповідача про заниження податку на прибуток на суму 4761,2 тис. грн., у т.ч. ІУ кв. 2001р. - 3486,8 тис. грн., І кв. 2002р. - 1274,4 тис. грн., є такими, що не підтверджуються матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

У зв‘язку з відсутністю донарахувань, відсутні і підстави для застосування до позивача штрафних санкцій передбачених п.п.17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про незаконність рішення, дій або бездіяльності суб‘єкта владних повноважень обов‘язок по доведенню правомірності свого рішення, дій або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Відповідач не подав суду допустимі докази в обґрунтування своїх заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 16.10.2003р. № /0 ДПА в Київській області за платежем „податок на прибуток” у сумі 7 141 800, 00 грн., прийнято відповідачем на підставі акту перевірки, висновки якого суперечать вимогам чинного податкового законодавства України і фактичним обставинам справи, а тому підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За таких обставин, судові витрати позивача у вигляді сплати державного мита в сумі 85 грн. (щодо сплати державного мита) підлягають поверненню з Державного бюджету на користь позивача.

Витрати по оплаті судово-бухгалтерської експертизи, згідно заяви позивача від 10.04.2008р. покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.71, ст. ст. 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової адміністрації в Київській області від 16.10.2003р. № /0.

Стягнути з рахунків Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства „А.Е.С. Київобленерго” (04136, м. Київ, вул. Стеценка,1-а, ) 85 грн. (вісімдесят п’ять гривень) судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя           І.В. Усатенко

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі 12.05.2008