ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2008 р.

№ 11-29/176-07-4002

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйов О. В. –головуючий

Полянський А. Г.

Коробенко Г. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М.О. Посмітного"

на

постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2007 року

у справі

№ 11-29/176-07-4002 Господарського суду Одеської області

за позовом

Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс"

до

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М.О. Посмітного"

2.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла"

про

за зустрічним позовом

до

про

визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М.О. Посмітного"

Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс"

зобов'язання до вчинення певних дій

За участю представників сторін:

від позивача:

від відповідача - 1:

від відповідача - 2:

за зустрічним позовом

від позивача:

від відповідача:

Тюріков В. А.- дов. від 10.01.08р.

Тюхтій М. П. –директор

Шеченко В. Є. –дов. від 11.03.08р.

Дорошенко С. О. –дов. від 04.08.08р.

Шеченко В. Є. –дов. від 11.03.08р.

Тюріков В. А.- дов. від 10.01.08р.

Тюхтій М. П. –директор

В С Т А Н О В И В:

Південне регіональне виробничо-комерційне відділення концерну "Украгротехсервіс" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" про визнання права власності і витребування майна з чужого незаконного володіння.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" звернулось із зустрічною позовною заявою до Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" про зобов'язання до вчинення певних дій.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.06.2007 року по справі № 11-29/176-07-4002 (головуючий суддя Власова С. Г., судді Аленін О. Ю., Желєзна С. П.) позовні вимоги Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" задоволено частково, вирішено: визнати за Південним регіональним виробничо-комерційним відділенням концерну "Украгротехсервіс" право власності на приплід корів в кількості 189 голів та овець в кількості 883 голів; вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" та передати Південному регіональному виробничо-комерційному відділенню концерну "Украгротехсервіс" овець в кількості 883 голів; вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" та передати Південному регіональному виробничо-комерційному відділенню концерну "Украгротехсервіс" приплід корів в кількості 189 голів та молоко в кількості 591,4 тон. В решті позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2007 року по справі № 11-29/176-07-4002 (головуючий суддя Михайлов М. В., судді Ліпчанська Н. В., Журавльов О. О.) апеляційну скаргу Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2007 року у справі № 11-29/176-07-4002 змінено, позов задоволений частково: визнане право власності Південного регіонального виробничо-комерційного відділення концерну "Украгротехсервіс" на молоко в кількості 844,8 тон, що знаходиться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного"; постановлено вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" та передати Південному регіональному виробничо-комерційному відділенню концерну "Украгротехсервіс" молоко в кількості 844,8 тон. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" залишені без задоволення. В решті рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2007 року залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2007 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2007 року, в якій стверджує про порушення місцевим і апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржені рішення і постанову та припинити провадження в частині первісного позову, а також прийняти нове рішення за зустрічним позовом, яким задовольнити позовні вимоги.

В поясненнях по справі другий відповідач за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Дукла" підтримує вимоги скаржника та просить задовольнити касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного".

Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом проти доводів та вимог заявника касаційної скарги заперечували, просили залишити без змін постанову апеляційного господарського суду.

За згодою присутніх в судовому засіданні учасників процесу 19.08.2008 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови Вищого господарського суду України.

Склад суду змінений відповідно до розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України.

Заяви ТОВ "Дукла", подані до початку розгляду справи, про відвід суддів Фролової Г. М. та Муравйова О. В. відхилені ухвалою Заступника Голови Вищого господарського суду України. Заява ТОВ "Дукла" про відвід судді Полякова Б. І. не розглядалася, оскільки такий суддя не тільки не бере участь у справі, а взагалі не є суддею Вищого господарського суду України.

Заява ТОВ "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" про відвід судді Муравйова О. В., подана в судовому засіданні 19.08.2008 року, була відхилена ухвалою Заступника Голови Вищого господарського суду України.

Для розгляду зазначеної заяви в судовому засіданні була оголошена перерва до 12 год. 45 хв. 19.08.2008 року.

Також представником ТОВ "Дукла" було повідомлено, що він бажає заявити відвід суддям Полянському А. Г. та Коробенко Г. П., оскільки останні не мали часу для вивчення справи. В подальшому представник ТОВ "Дукла" відмовився від відводу судді Коробенко Г. П. і наполягав лише на відводі судді Полянського А. Г. Оскільки відповідно до ст. 20 ГПК України заява про відвід суддів розглядається головою суду або його заступником, представнику ТОВ "Дукла" був наданий час для складання такої заяви з метою передачі її на розгляд голові суду або його заступнику. У визначений час (12 год. 45 хв.) та до закінчення судового засідання по справі такий відвід ані колегії суддів, ані до канцелярії суду наданий не був.

Колегія суддів вважає, що дії представників відповідачів ТОВ "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" та ТОВ "Дукла" були свідомо спрямовані на затягування розгляду справи, що є порушенням положень ч. 3 ст. 22 ГПК України щодо добросовісного користування процесуальними правами, виявлення взаємної поваги до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вжиття заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Зазначене вбачається як з поведінки представників сторін в судовому засіданні суду касаційної інстанції, надуманих підстав для відводу суддів, так і поведінки та процесуальних зловживань зазначеними представниками під час розгляду справи на інших стадіях процесу.

Після закінчення перерви представник ТОВ "Дукла" в судове засідання не з'явився з невідомих причин, що також свідчить про свідомі дії представника ТОВ "Дукла", які спрямовані на зрив судового засідання та створення перешкод у здійсненні правосуддя.

Враховуючи особливості розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачені ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, відсутність жодних перешкод для участі представника ТОВ "Дукла" в судовому засіданні, а також те, що ТОВ "Дукла" виклало свою думку щодо касаційної скарги в письмових поясненнях, які додані до справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представника ТОВ "Дукла".

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача за первісним позовом та заявника касаційної скарги (відповідача-1), перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судами встановлено, що згідно з умовами договору, укладеного між позивачем за первісним позовом та ПП "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" про співробітництво у виробництві продукції тваринництва від 16.10.1999 року, позивач повинен одержати основне стадо та приплід у кількості 50 %.

Станом на 26-28 лютого 2005 року позивачеві належало 160 голів племінних корів та 450 овець, що підтверджується відповідними актами звірок, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2006 року по справі № 29/273-05-7934, яка залишена без змін постановою Верховного Суду України від 13.03.2007 року, визнано право власності за позивачем на 160 племінних корів тільних породи українська червоно-ряба та овець у кількості 450 голів.

Судами також встановлено, що вказані 160 голів корів у період з 25.11.2005 року по 20.09.2006 року знаходились в ТОВ "Агрофірма ім. М.О. Посмітного", і за цей період, виходячи із середнього надою відповідно до племінного свідоцтва № 10 Міністерства сільського господарства СРСР, відповідач отримав 844,8 тон молока, яке використав на свою користь.

Апеляційний господарський суд, проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дійшов висновку, що відповідача-1 ТОВ "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" неможливо вважати добросовісним набувачем, оскільки останній отримав корів у порушення встановленого порядку переміщення худоби.

Виходячи з положень ст. 1117 ГПК України колегія суддів відхиляє доводи заявника касаційної скарги про добросовісність володіння спірним майном, оскільки переоцінка доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судами першої або апеляційної інстанції, не входить до компетенції касаційної інстанції.

За таких обставин твердження відповідача-1 про невірне застосування судами положень ст. 390 ЦК України є безпідставним.

Те ж саме стосується висновку судів першої та апеляційної інстанції щодо 883 голів овець. Відхиляючи заперечення відповідачів з цього приводу, суди першої та апеляційної інстанції здійснили оцінку наявних в справі доказів, переоцінка яких не входить до повноважень касаційної інстанції.

Колегія суддів вважає безпідставним твердження відповідача-1 про порушення судами першої та апеляційної інстанції положень ст. 24 ГПК України у зв'язку із незалученням до участі у справі ПП "Агрофірма ім. М. О. Посмітного", оскільки як зазначено в оскаржених рішенні та постанові позивач врегулював майнові питання з ПП "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" під час розгляду справи № 29/273-05-7934.

Також відхиляються доводи заявника про порушення ст. 16 ГПК України, оскільки в позовній заяві відповідно до положень ст. 58 ГПК України об'єднані позовні вимоги, пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами. Враховуючи положення ч. 3 ст. 15 ГПК України та ч. 2 ст. 16 ГПК України, позивач мав право звернутися за захистом порушених прав до Господарського суду Одеської області.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з доводами заявника касаційної скарги щодо сплати позивачем під час подачі позову державного мита в сумі меншій, ніж передбачено законом. Доводи про необхідність сплати державного мита в сумі 1% від ціни позову відповідають положенням ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито". Разом з тим, на стадії розгляду справи судом касаційної інстанції застосування положень ст. 63 ГПК України, як про це зазначає заявник в касаційній скарзі, є неможливим. Оскільки в силу положень ст. 88 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, якщо не вирішено питання про розподіл судових витрат, а також враховуючи те, що зазначене порушення норм процесуального законодавства не потягло за собою прийняття неправильного рішення, таке порушення ст. 46 ГПК України не дає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційної інстанції.

Крім того, виходячи з результатів вирішення спору, стягнення державного мита в цій частині повинно покладатися на відповідачів. Але заявником касаційної скарги є саме відповідач-1, і він не ставить такої вимоги в касаційній скарзі, що виходячи з положень ст. 108 ГПК України унеможливлює її задоволення в цій частині.

Згідно із ст. 108 ГПК України рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції переглядаються на підставі касаційної скарги.

В касаційній скарзі заявник просить припинити провадження в частині первісного позову, скасувавши рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційної інстанції.

Ані в касаційній скарзі, ані в судовому засіданні заявником не надано обгрунтування з посиланням на норми процесуального законодавства, які б давали підстави для припинення провадження у справі за первісним позовом.

Що стосується зустрічного позову, то колегія суддів вважає висновок судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині цілком вірним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про відмову в задоволенні вимог зустрічного позову ТОВ "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" про припинення Південним регіональним виробничо-комерційним відділенням концерну "Украгротехсервіс" будь-яких дій, спрямованих на вилучення поголів'я овець та великої рогатої худоби чи вимагання грошової компенсації на вказаних тварин з ТОВ "Агрофірма ім. М. О. Посмітного", з якими звертається відповідач-1, оскільки це фактично позбавляє позивача за первісним позовом його конституційного права на судовий захист, що є неприпустимим.

Оскільки в частині зустрічного позову оскаржені відповідачем-1 рішення та постанова прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування також немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновок суду апеляційної інстанції відповідає встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. М. О. Посмітного" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2007 року по справі № 11-29/176-07-4002 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді А. Г. Полянський

Г. П. Коробенко