ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

09.09.08                                                                                           Справа № 5/283

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді –Гнатюк Г.М.

суддів          - Кравчук Н.М.

- Мирутенко О.Л.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Росинка”, м.Новий Розділ

на рішення господарського суду Львівської області від 28.02.2008р.

у справі № 5/283

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Росинка”, м.Новий Розділ

до відповідача 1: ЗАТ “Українська промислова компанія Добромиль”, м.Івано-Франківськ

до відповідача 2: ТзОВ “Фаворит & К”, м.Новий Розділ

до відповідача 3: ПП “Комплекс Буд”, м.Львів

до відповідача 4: ПП “Технобудкомплект”, м.Львів

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ДП ТзОВ “Контур Новороздільське міське бюро технічної інвентаризації”, м.Новий Розділ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Стрийське ДК МБТІ та ЕО, м.Стрий

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Гірник Т.Й., смт.Розділ

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Пурій Р.П., м.Львів

про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу.

за участю представників:

від позивача: Лісний В.Д. - представник

від відповідачів 1,2,3: не з‘явилися

від відповідача 4: Перунов В.В. - представник

від третіх осіб: не з‘явилися

Сторонам роз‘яснено їх права та обов‘язки, передбачені ст.22 ГПК України

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Встановив :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28 лютого 2008 року (суддя Петрик І.Й.) повністю відмовлено в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Росинка».

З даним рішенням суду ТзОВ “Росинка” не погодилося і оскаржило його в апеляційному порядку оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права, так як місцевим господарським судом неповно з‘ясовано усі обставини справи, у зв‘язку з чим просить назване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Посилаючись на Свідоцтво про право власності серії АА № 001007, виданого Новороздільською міською радою 18.06.1999 року, скаржник зазначає, що є власником приміщення торгової бази по вул. Ходорівська, 6 (тепер вул. Ходорівська, 6-Б) в м. Новий Розділ Львівської області, загальною площею 399,5 кв.м.

Апелянт стверджує про невідповідність данних Стрийського міжрайонного БТІ, в яких площа 1/2 частини приміщення «5»торгової бази по вул. Ходорівська, 6 (тепер вул. Ходорівська, 6-Б) в м. Новий Розділ Львівської області дорівнює фактичній площі приміщення „5" в цілому.

Це, на думку апелянта, призвело до незаконного укладення договору купівлі-продажу між ТзОВ „Фаворит & К" та Приватною фірмою „Добромиль", та, як наслідок, за Приватною фірмою „Добромиль" на приміщення „5" зареєстровано право власності в цілому, а не на 1/2 його частину.

Тому апелянт переконаний, що договір купівлі-продажу, укладений між ТОВ„Фаворит & К" та Приватною фірмою „Добромиль", на купівлю приміщення „5" загальною площею 389,6 кв.м. торгової бази по вул. Ходорівська, 6 (тепер вул. Ходорівська, 6-Б) в м. Новий Розділ Львівської області, не відповідає вимогам діючого законодавства та підлягає визнанню його частково недійсними на підставі ст. 228, 236, 217 Цивільного Кодексу України.

Також апелянт стверджує про невідповідність переліченим вище нормам договорів купівлі-продажу, посвідчених Герасимів Р.Д., приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу 11.03.2005 року за реєстровим № 451 (укладений між ліквідатором ВАТ „Сокіл", Пурієм Р.П. та ПП „Техбудкомплект") та за реєстровим № 453 (укладений між ліквідатором ВАТ „Сокіл", Пурієм Р.П. та ПП „Комплекс Буд").

В обґрунтування апелянт зазначає, що вказані договори укладалися із врахуванням витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Новороздільським МБТІ ВАТ „Сокіл" 11.03.2005 року. Однак, відповідно до постанови Господарського суду Львівської області від 06.12.2006 року, яка була залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.08.2007 року по справі № 1/1281-4/296 А, було задоволено позов ЗАТ „УКП „Добромиль" в частині визнання протиправними дій Новороздільського МБТІ відносно видачі ВАТ „Сокіл" витягу з Реєстру прав власності на приміщеня „5" торгової бази по вул. Ходорівська, 6 (тепер вул. Ходорівська, 6-Б) в м. Новий Розділ Львівської області. Тому, на думку апелянта, ліквідатор ВАТ „Сокіл", Пурій Р.П., не мав права відчужувати майно, яке не належало ВАТ „Сокіл", а ПП „Техбудкомплект" та ПП „Комплекс Буд" набули право власності на приміщення „5" торгової бази по вул. Ходорівська, 6 (тепер вул. Ходорівська, 6-Б) в м. Новий Розділ Львівської області на підставі неналежних та неіснуючих правовстановлюючих документів, які не могли бути підставами для укладення правочинів.

Апелянт вважає, що оскільки договори купівлі-продажу між ліквідатором ВАТ „Сокіл", Пурієм Р.П., та ПП „Техбудкомплект" і ПП „Комплекс Буд" підлягають визнанню їх недійсними, то й свідоцтво про право власності, видане з урахуванням вказаних договорів також підлягає визнанню недійсним в частині права власності ПП «Техбудкомплект»на спірне приміщення.

Апелянт не погоджується з посиланням суду першої інстанції на п. 27.3 Рекомендацій Вищого господарського суду України від 27.06.2007р. №04-5/120 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»та стверджує, що суд в порушення п. 3 ч. 1 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, п.6 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судове рішення»від 29.12.96 року №11, відмовляючи позивачу у визнанні недійсними правочинів не послався на жодну норму права і не аргументував чому він прийшов до такого висновку. Окрім того, апелянт вважає, що спірне майно, право власності на яке вимагав визнати позивач, є частиною приміщенням загального користування і не може перебувати у володінні конкретної особи, що унеможливлює використання такого засобу захисту порушеного права як подання віндикаційного позову.

Представник апелянта в судовому засіданні 09.09.2008р. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач-1: ЗАТ «Українська промислова компанія «Добромиль», явку повноважного представника не забезпечило, відзиву на апеляційну скаргу не надало. Про час та місце слухання належним чином повідомлене.

Відповідач-2: ТзОВ «Фаворит & К», явку повноважного представника не забезпечило, відзиву на апеляційну скаргу не надало. Про час та місце слухання належним чином повідомлене.

Відповідач-3: ПП „Комплекс Буд”, явку повноважного представника не забезпечило, відзиву на апеляційну скаргу не надало. Про час та місце слухання належним чином повідомлене.

Відповідач-4: ПП «Техбудкомплект», явку повноважного представника забезпечило, подало відзив на апеляційну скаргу. У відзиві проти апеляційної скарги заперечило повністю, рішення місцевого господарського суду вважає законним та обґрунтованим.

Третя особа -1: „ДП ТзОВ „Контур Новороздільське міське бюро технічної інвентаризації” надала пояснення на апеляційну скаргу №1103 від 08.07.2008р. (наявне в матеріалах справи). Просять розглядати справу без їх участі.

Третя особа-2: Стрийське ДК МБТІ та ЕО, явку повноважного представника не забезпечило, пояснення на апеляційну скаргу не надало. Про час та місце слухання належним чином повідомлене.

Треті особи 3 та 4 в судові засідання жодного разу не з‘являлись та жодних пояснень не подали. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 28.02.2008р. у справі №5/283 слід залишити без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності серії АА № 001007, виданого Новороздільською міською радою 18.06.1999 року та зареєстрованого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 01.07.1999 року в книзі № 1 за реєстровим № 39, позивачу належить право власності на приміщення торгової бази по вул. Ходорівська, 6 (тепер вул. Ходорівська, 6-Б) в м. Новий Розділ Львівської області загальною площею 399,5 кв.м.

Вказане свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Новороздільської міської ради № 190 від 28.04.1999 року. Майно ТзОВ „Росинка" отримало внаслідок реорганізації ВАТ „Сокіл".

Згідно п.4 акту приймання-передачі ВАТ „Сокіл" передав ТзОВ „Росинка" приміщення торгової бази по вул. Ходорівська, 6 в м. Новий Розділ, Львівської області загальною площею 399,5 кв. м., а саме: позиція „7" площею 332,7 кв. м. та частину позиції „5" площею 66,8 кв. м.

Предметом спору є частина позиції «5»площею 66,8 кв.м. Як вбачається з матеріалів справи, технічної документації наданої Стрийським ДК МБТІ та ЕО та „ДП ТзОВ „Контур»Новороздільське міське бюро технічної інвентаризації, спірне майно в натурі не виділялось. В технічній документації це майно не відображено.

Згідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Враховуючи зазначені норми, а також відсутність в натурі майна (частина позиції „5" площею 66,8 кв. м.), колегія погоджується з висновками місцевого суду про набуття позивачем права спільної часткової власності на приміщення торгової бази по вул. Ходорівська, 6 в м. Новий Розділ № «5».

Оскільки, на момент набуття права власності на спірне майно, приміщення «5»в цілому становило 389, 6 кв.м., частка Позивача (66,9 кв.м.) становить 17/100 частин цього приміщення.

Після відчуження Позивачу вищезазначеного майна у власності ВАТ «Сокіл»залишилось 83/100 частини приміщення «5».

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.1997р. ВАТ „Сокіл" продало 1/2 частину приміщення „5" Гірник Тетяні Йосипівній.

В подальшому Гірник Т.Й. внесла цю частину приміщення „5" в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю „Фаворит & К", про що укладено установчу угоду 27.05.1997 року з доповненнями, внесеними 04.01.1998 року.

10.03.1998 року Стрийське міжрайонне БТІ зареєструвало право власності ТОВ „Фаворит & К" на приміщення „1", „4", „5", „77" площами, відповідно, 564,2 кв.м., 8,9 кв.м., 389,6 кв.м., 499,7 кв.м. загальною площею 1462, 4 кв.м.

Місцевим судом правильно встановлено, що в технічній документації Стрийського міжрайонного БТІ була наявна помилка –загальна площа приміщення «5»вказана невірно, замість 389,6 кв.м. вказано 779,2 кв.м.

З огляду на цю помилку 09.02.2000р. Стрийським міжрайонним БТІ зареєстровано право власності та видано ТзОВ „Фаворит & К" довідку-характеристику № 271, з невірними даними. В довідці вказано про належність приміщення «5»в цілому ТзОВ „Фаворит & К", хоча, як вбачається з наведеного вище, в статутний фонд цього товариства було внесено лише Ѕ приміщення «5».

23.03.2000 року на Львівській товарній біржі було укладено договір, за яким ТОВ „Фаворит & К" продало належні йому приміщення торгової бази загальною площею 1462,4 кв.м. приватній фірмі „Добромиль", правонаступником якої є ЗАТ „Українська промислова компанія „Добромиль".

15.06.2000 року Стрийське міжрайонне БТІ зареєструвало договір купівлі-продажу, посвідчений на Львівській товарній біржі 23.03.2000 року за реєстровим № 8 (реєстраційне посвідчення серії АА № 000090).

Оскільки, в основу цього договору було покладено довідку-характеристику № 271, невірні дані щодо належності ТзОВ «Фаворит & К» приміщення «5»в цілому, що призвели до укладення договору від 23.03.2000р. на все спірне приміщення.

В силу приписів ст. 225 ЦК УРСР встановлено, що право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. При цьому відповідно до ст. 225 ЦК УРСР, якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 ЦК УРСР власник не вправі витребувати від нього майно.

ВАТ «Сокіл», яке є первинним власником цього майна, не було повідомлено про відчуження в цілому приміщення «5»ПП «Добромиль», а тому таке відчуження відбулось поза його волею.

З огляду на зазначене ЗАТ „Українська промислова компанія „Добромиль" згідно до договору від 23.03.2000р. набуло у власність лише Ѕ приміщення «5».

Таким чином, станом на 23.03.2000р. у власності ВАТ «Сокіл»залишилось:

100/100 –17/100 (відчужених Позивачу)–50/100 (відчужених Гірник Т.Й, згодом ТзоВ «Фаворит & К»та ПП «Добромиль) = 33/100 частин приміщення «5».

В наступному, приміщення № 5 площею 389,6 кв.м. було відчужено ліквідатором ВАТ „Сокіл” Пурієм Р.П. ПП „Техбудкомплет” та ПП „Комплекс Буд" в спільне користування на підставі договорів купівлі-продажу ВСА № 747522 та ВСА № 747523 від 11.03.2005р., які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Герасимів Р.Д. Згідно до умов вище вказаних договорів ПП «Техбудкомплект»та ПП «Комплекс Буд»набули у власність по Ѕ приміщення № 5.

Однак, враховуючи вже наведену вище правову позицію, наявність на момент укладення у ВАТ «Сокіл»лише 33/100 частин приміщення «5», а також укладення цих договорів без участі та поза волею ТзОВ «Росинка»та ЗАТ «Добромиль», ПП «Комплекс Буд»та ПП «Техбудкомплект»набули у власність лише по 33/200 частин приміщення «5»кожен.

Всі вище наведені обставини встановлені місцевим господарським судом вірно, відповідно до наявних в матеріалах справи доказах та підтверджують доводи Апелянта (позивача) щодо обставин неодноразового відчуження спірного майна.

В той же час колегія приходить до висновку, що місцевий господарський суд правомірно відмовив апелянту в задоволенні позовних вимог. До такого висновку колегія дійшла з огляду на наступне:

Безпідставним є твердження позивача про те, що спірні договори купівлі-продажу підлягають визнанню частково недійсними на підставі ст. 228, 236, 217 Цивільного Кодексу України.

Стаття 228 Цивільного Кодексу України вказує, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Таким, що порушує публічний порядок, вважається правочин, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи,

держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Позивачам, у порядку встановленому ст. 33, 34 ГПК України, не доведено, що спірні договори купівлі-продажу були спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина або знищення, пошкодження майна апелянта. Таких, ознак колегія з наявних матеріалів справи не вбачає. Навпаки, з матеріалів вбачається, що спірні договори були укладенні в наслідок помилки або неправомірних дій органів БТІ та ЕО, а не сторін спірних договорів. Не подано й суду доказів обмеження Відповідачами Позивача у володінні спірним майном.

З огляду на зазначене, колегія дійшла висновку, що ст. 228 ЦК України не підлягає до застосування у спірних правовідносинах.

Що стосується права позивача, на заперечення дійсності спірних договорів купівлі-продажу слід відмітити наступне:

Відповідно ж до п. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги скаржник звернувся до суду з позовом з метою захистити своє право власності на спірне майно.

Захист права власності, його засади та способи визначені у главі 29 ЦК України. Цивільний кодекс не передбачає такого способу захисту права власності як визнання недійсним правочину, в якому особа не є стороною правочину.

Крім того наслідком правочину є повернення його сторін у попередній стан. А тому застосування таких наслідків не відновлює право скаржника на спірне майно.

В даному випадку, для того щоб здійснити захист свого права власності та зареєструвати його в органах БТІ та ЕО Скаржник повинен звернутись з позовом про визнання права спільної часткової власності.

Неправомірно є також посилання скаржника на п. 5 ст. 216 ЦК України, та ст. 236 ЦК України, оскільки спірні договори купівлі-продажу не мають ознак нікчемності, а тому зазначені статті не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Безпідставним також є посилання скаржника на порушення судом п. 3 ч. 1 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, п.6 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судове рішення»від 29.12.96 року №11. Відмовляючи скаржнику у визнанні недійсними правочинів місцевий суд послався на відповідні Рекомендації Вищого господарського суду України від 27.06.2007р. № 04-5/120 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам». Колегія ж вище навела норми цивільного кодексу, які свідчать про відсутність у скаржника права на заперечення дійсності спірних договорів купівлі-продажу.

Судом не відхилено жодного доказу в справі. Оцінка доказів в справі здійснена згідно до вимог ст. 43 ГПК України. Судом не допущено під час розгляду справи порушень норм процесуального та матеріального права, які б призвели до прийняття неправильного по суті рішення.

Відмова в задоволенні інших позовних вимог позивача, належно обґрунтованої та описано у рішенні місцевого суду щодо кожної вимоги окремо. Колегія погоджуються з нормативно-правовим обґрунтуванням місцевого суду, які суд використав відмовляючи позивачу у задоволені позовних вимог повністю.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на апелянта.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд,-

Постановив:

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 28.02.2008 року у справі №5/283 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Росинка” залишити без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя                                                            Гнатюк Г.М.

Суддя                                                                                Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                Мирутенко О.Л.