ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.

№ 13/321 (28/63)-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Кочерової Н.О.,

суддів :

Дунаєвської Н.Г.,

Черкащенка М.М. –(доповідача у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.08

у справі

№ 13/321 (28/63) 06

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Абсолют"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"

про

стягнення 556620,40 грн.

за участю представників від:

позивача

не з"явився,

відповідача

Підуст О.М.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.07 (суддя Рудь І.А.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.08 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Пруднікова В.В., суддів: Ясир Л.О., Голяшкіна О.В.), позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Абсолют" задоволено частково: стягнуто з Відкритого акціонерного товариства ”Енергопостачальна компанія ”Дніпрообленерго” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ”Верітас Абсолют" 120150 грн. 00 коп. основного боргу, 24995,02 грн. інфляційних втрат, 6502,90 грн. - 3% річних, 7086,24 грн. пені, 1587,15 грн. витрат по сплаті державного мита, 26,30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позовних вимог відмовлено. В частині задоволення позову судові акти мотивовані наявністю заборгованості відповідача перед позивачем за надані правові послуги, на яку нараховані пеня, річні та інфляційні. Щодо відмови в позові, то суди з цього приводу зауважили, що стягнення авансу за період з квітня 2005 по квітень 2006 є безпідставним, оскільки аванс є складовою оплати послуг, а послуги в цей період відповідачу не надавалися.

Не погоджуючись із судовими актами у справі, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, в позові відмовити. Касаційна скарга мотивована тим, що судами невірно застосований п. 3.2 договору та ст. 570 Цивільного кодексу України. Фактично судові акти оскаржуються лише в частині задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено в судових актах, між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Верітас Абсолют” (виконавець) та Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" (Замовник) укладений договір №1566-А від 01.05.03, за умовами якого Виконавець прийняв на себе зобов’язання по наданню послуг правової допомоги Замовнику.

Відповідно до пунктів 3.2.,3.3 договору Замовник у продовж терміну дії договору зобов’язується здійснювати щомісячно авансовий платіж у сумі 40 050 грн. (без ПДВ), не пізніше 5-го числа поточного місяця. Пунктом 4.4. договору сторонами встановлена відповідальність за порушення зобов’язань передбачених у п.п.3.2., 3.3. а, саме Замовник сплачує за кожний день затримки пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у періоді, за який нараховується пеня. Відповідно до п.5.1 договору, він вступає в дію з 01.05.03 і діє до 01.10.04. Якщо будь-яка сторона за десять днів до спливу терміну дії договору не заявить письмово про його розірвання, він вважається продовженим на 6 місяців.

Судами встановлено, що в період з травня 2003 р. по березень 2005р.відповідно до письмових запитів та замовлень відповідача позивачем надавались правові послуги, які були оплачені лише частково. Заборгованість відповідача за надані послуги по договору № 1566-А за період травень 2003р. –березень 2005р. складає 120150, 00 грн.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, суди дійшли вірного висновку про необхідність стягнення заборгованості, з нарахованими на неї річними, інфляційними та пенею. В частині відмови в позові судові акти не оскаржуються, а відтак, не перевіряються господарським судом касаційної інстанції.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні судами всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 року у справі № 13/321 (28/63) 06 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                              Н. Кочерова

Судді                                                                                                    Н. Дунаєвська

М. Черкащенко