ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.08
Справа № 15/144

за позовною заявою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, с.Потелич, Жовківського району Львівської області

до
відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Львів

про визнання договору
купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнання права власності.

Суддя  Т.Костів

Представники

Від позивача: ХХХХХХХХ

Від відповідача: не з'явився

Позов
заявлено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, с.Потелич, Жовківського району
Львівської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Львів про визнання
договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнання права власності.

Ухвалою
суду від 18.04.2008 року порушенно провадження у справі та призначено справу до
розгляду на 15.05.2008 року. В порядку ст..77 ГПК України розгляд справи відкладено
до 29.05.2008р.

Представникам
сторін роз'яснено права та обов'язки сторін згідно із ст. 22 ГПК України.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити їх
повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, зокрема, що між ним
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 09.08.2007 року. Проте, відповідач ухиляється від
нотаріального посвідчення даного договору та ставить під сумнів право власності
позивача на предмет договору.

Відповідач
явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, подав суду
відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив з мотивів, викладених
у відзиві на позов від 28.05.2008 року, а саме посилається на те, що договір
спірний купівлі-продажу земельної ділянки нотаріально не посвідчений, а відтак,
не має жодної юридичної сили.

Крім
того, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в
судове засідання, просить суд розглянути справу за його відсутності.

За
таких обстави суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК
України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши
подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника, суд встановив
наступне.

Між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2від імені та в інтересах ОСОБА_3на підставі
Довіреності серії ВЕТ № 122704 від 13.07.2007 року, посвідченої приватним
нотаріусом ОСОБА_4Львівського міського нотаріального округу Львівської області
і зареєстрованої в реєстрі за № 3188 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0759 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, кооперативне садівниче товариство
"Дружба" від 09.08.2007 року.

Відповідно
до п. 5 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2007 року
відповідачем отримано від позивача 16 000, 00 грн.

Відповідно
до ст. 657 ЦК України Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного
майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній
реєстрації.

При
підписанні вказаного договору купівлі-продажу, сторони погодили, що його текст
та підписи сторін в подальшому будуть посвідчені нотаріально, як цього вимагає
стаття 657 ЦК України.

Для
виконання вимог ст. 657 ЦК України, позивач звернувся до відповідача з листом №
0910/07 від 09.10.2007 року, в якому просив його повідомити про час та місце
проведення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки
від 09.08.2007 року з метою вчинення дій направлених на проведення державної
реєстрації.

Відповідач
листом № 18 від 18.10.2007 року повідомив, що у зв'язку з великою
завантаженістю справами не може з'явитись для проведення нотаріального
посвідчення вказаного договору.

14.11.2007
року листом № 1411/07, позивач повторно звернувся до відповідача з проханням
повідомити про час та місце проведення нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2007 року.

Проте,
листом № 19 від 21.11.2007 року, відповідач повідомив, що враховуючи
відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 09.08.2007 року, вважає, що право власності на земельні ділянки до
позивача не перейшло. А, оскільки вартість земельної ділянки, які придбав
позивач, змінилась, пропонував провести переговори з метою укладення нових
договорів із врахуванням нової ціни на земельну ділянку.

З
наведеного вбачається, що дії відповідача призводять до неможливості вчинити
позивачем дії направлені на державну реєстрацію вищевказаного договору.

Згідно
з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна одна із сторін ухилилась від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як
випливає з матеріалів справи, відповідач отримав від позивача плату за земельну
ділянку обумовлену в п. 5 договру купівлі-продажу земельної ділянки від
09.08.2007 року, про що також зазначено відповідачем у відзиві на позовну
заяву, а позивач отримав від відповідача земельну документацію та земельну
ділянку в натурі згідно з актом приймання-передачі від 09.08.2007 року.

Відповідачем
не наведено жодних законних підстав ухилення його від нотаріального посвідчення
договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2007 року.

Згідно
з п. 8 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2007 року право
власності виникає у позивача в момент підписання договору.

Відповідно
до ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України, кожен суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав та
законних інтересів шляхом визнання права. Відповідно до ст. 392
Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його
право.

Згідно
зі ст. 321 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити. За таких обставин судові витрати підлягають
покладенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи
вищенаведене, керуючись ст.ст. 220, 321 ЦК України,  ст.ст. 12, 33-35, 45, 49, 75, 80, 82, 84, 85,
116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Визнати договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 09.08.2007 року, площею 0, 0759 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, кооперативне садівниче товариство "Дружба",
укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та фізичною
особою-підприємцемОСОБА_1. - дійсним.

3.           Визнати за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на земельну ділянку площею 0, 0759 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, кооперативне садівниче товариство "Дружба", на підставі
укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та фізичною
особою-підприємцемОСОБА_1. договору купівлі-продажу земельної ділянки від
09.08.2007 року.

4.          Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь фізичної
особи-підприємця підприємцем ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
170,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення процесу.

5.          Наказ видати у відповідності до ст.
116 ГПК України.

Суддя
Костів Т.С.