ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 13/4516

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) "Бориспільський експериментальний комбікормовий завод"

на постанову

від 23.01.2008 року

Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№ 13/4516

за позовом

ВАТ "Бориспільський експериментальний комбікормовий завод"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Агротрейд"

про

стягнення 153472,57 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Климович Д.П. (дов. від 01.04.2008 року)

відповідача

Кушнір С.В. (дов. від 20.12.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство “Бориспільський експериментальний комбікормовий завод”(далі –позивач) звернулося до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю “Агротрейд”(далі –відповідач) про стягнення 153472,57 грн. боргу, що складає 89427 грн. вартості комбікорму та 64044,66 грн. вартості автопослуг.

Позивні вимоги обґрунтовано тим, що 22.12.2006 року сторони уклали договір №11 на виготовлення комбікормів, згідно п. 1.1. якого позивач зобов’язується виготовити і відпустити комбікормову продукцію, а відповідач –прийняти її та оплатити в зазначений договором термін. Пунктами 1.2., 1.3. договору передбачено, що відповідач не пізніше як за 5 діб до виробітку партії комбікормів надає позивачу лист-замовлення, та до 15 числа поточного місяця замовляє загальну потребу в комбікормах на наступний місяць. Пункт 3.3. договору передбачає можливість постачання комбікормів автотранспортом позивача, за що відповідач повинен оплатити транспортні послуги.

На підставі договору позивач вказав, що поставив відповідачу по товарно-транспортних накладних № 926868 від 01.05.07 р., № 926884 від 02.05.07р., № 926935 від 03.05.07р., № 927009 від 05.05.07 р., № 927084 від 06.05.07р., № 927124 від 07.05.07р., № 927195, 950006 від 8.05.07р., №950042 від 09.05.07р., №950029 від 10.05.07р., № 950124 від 11.05.07р., № 950177 від 12.05.07р., № 950224 від 13.05.07р., №950276 від 14.05.07р., №950345 від 15.05.07р., №950364 від 16.05.07р., №776433 від 17.05.07р., №776516 від 18.05.07р., № 776556 від 19.05.07р., № 776605 від 20.05.07р., № 776703 від 22.05.07р., № 855604 від 24.05.07р., №855734 від 27.05.07р., №855841 від 29.05.07р. та по подорожнім листам №349214 від 01.05.07р., № 349215 від 02.05.07р., № 349223 від 03.05.2007р., №349251 від 05.05.07р., №349260 від 06.05.07р., №349257 від 07.05.07р., №349282 від 08.05.07р., №349289 від 08.05.07р., №349280 від 09.05.07р., №349291 від 10.05.07р., №349309 від 11.05.07р., №349310 від 18.05.07р., №349307 від 13.05.07р., № 349316 від 14.05.07р., №349338 від 15.05.07р., № 349336 від 16.05.07р., №349334 від 17.05.07р., № 349372 від 18.05.07р., №349365 від 19.05.07р., № 349374 від 20.05.07р., № 349393 від 22.05.07р., № 349398 від 24.05.07р., № 349412 від 27.05.07р., № 349414 від 29.05.07р. комбікорм на загальну суму 89427,91 грн.

Відповідачем неоплачені автопослуги по доставці йому комбікорму по вищевказаним подорожнім листам на суму 64044,66 грн.

Тобто, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 153472,57 грн.

Позивач направив відповідачу претензію №15/334 від 25.06.2007 р. із вимогою сплатити суму заборгованості –153472,57 грн. Претензія залишена без відповіді.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 12.11.2007 року (суддя Скиба Г.М.) , яке постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.01.2008 року (колегія суддів: Андрейцева Г.М., Зеленіна Н.І., Мазур Л. М.) залишено без зміни, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що ухвалами від 14.09.2007р., 25.09.2007р., 09.10.2007р., 06.11.2007р. господарський суд Черкаської області витребовував у позивача оригінали документів, що обґрунтовують позовні вимоги, замовлення відповідача на виготовлення комбікорму, специфікацію до договору, докази виставлення рахунків на оплату, докази передачі комбікорму відповідачу, довіреності відповідача про отримання майна.

Зазначених документів позивач господарському суду не надав.

Оглянувши наявні в матеріалах справи копії подорожніх листів, накладних, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, не містять жодних доказів того, що поставку було здійснено у відповідності до договору №11 від 22.12.2006р., у подорожніх листах не зазначено того факту, що товар прийнятий саме відповідачем.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У накладних, доданих позивачем до позовної заяви, відсутні зазначення посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, печатки юридичних осіб. Виходячи з цього, видаткові накладні не можуть розглядатися як докази поставки товару за договором № 11 від 22.12.2006р. та виконання позивачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором.

Пунктами 3.4. та 5.1. договору передбачено, що поставка товару здійснюється тільки після проведення 100% попередньої оплати. Отже, умови договору взагалі виключають можливість виникнення заборгованості відповідача перед позивачем.

Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, позивачем не було надано жодного належним чином оформленого листа-замовлення на товар.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. № 99, сировина, матеріали, паливо, запчастини та інші товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям тільки за довіреністю одержувачів. Таких довіреностей на отримання товару позивачем до господарського суду Черкаської області не було надано позивачем.

Колегія суддів критично оцінила зазначені документи в якості підтвердження поставки комбікорму відповідачу, оскільки частиною 1 ст. 101 ГПК України передбачено, що додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Позивач не вказав поважних причин, які перешкоджали подати зазначені документи до суду першої інстанції.

Оцінюючи всі докази в сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що позивач належними доказами не довів свого порушеного права, не надав документів, на яких ґрунтуються вимоги: товарно-транспортних і видаткових накладних, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, тому правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні і в задоволенні позову необхідно відмовити.

До того ж господарським судом апеляційної інстанції відхилені доводи скаржника щодо необхідності залучення місцевим господарським судом за власною ініціативою іншого відповідача –ТОВ "Подільська птахофабрика" для з’ясування усього кола обставин, оскільки суд, відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України, не зобов’язаний залучати іншого відповідача до участі у справі, такого клопотання позивачем не заявлялось; позивач не позбавлений права звернутися до іншої особи у окремому провадженні за захистом свого порушеного права.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ВАТ "Бориспільський експериментальний комбікормовий завод" просить рішення та постанову у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на не правильне застосування норм матеріального права та порушення процесуальних норм права.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Заперечення відповідача про укладення між сторонами договору на виготовлення комбікормів та подальше його виконання позивачем, стало підставою для витребування судом у позивача оригіналів документів, на які він посилається як на підставу позовних вимог. Розгляд справи неодноразово відкладався, ухвалами суд повторно зобов’язував позивача подати оригінали документів. Оригінали документів позивачем надані не були. Зазначена обставина стала підставою для висновку суду, викладеному у судовому рішенні та підтриманому судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови про недоведеність позивачем порушення свого права (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України), у зв’язку з чим у позові відмовлено.

Відповідно до положень п.5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з’явився на виклик у засідання господарського суду і його нез’явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто, неналежне виконання позивачем своїх обов’язків, зазначених вище як сторони процесу є підставою для залишення позову без розгляду, а не відмова у його задоволенні.

Положеннями ст. 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Зазначена норма закону передбачає наслідки неналежного виконання відповідачем своїх процесуальних обов’язків.

Господарський суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про те, що неподання позивачем оригіналів документів, на які він посилається як на обставину своїх позовних вимог, є недоведеністю позовних вимог, в той же час оцінює подані позивачем копії документів та робить висновок про їх невідповідність формі, встановленій законодавчими актами.

Господарський суд апеляційної інстанції, пославшись на право, а не обов’язок суду залучати до участі у справі іншого відповідача (ч.1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України), дійшов висновку, що позивач не позбавлений права звернутися до іншої особи у окремому провадженні за захистом свого порушеного права. Дійшовши такого висновку, суд помилково ототожнив поняття "іншого відповідача" з поняттям "неналежного відповідача".

Виходячи з наведеного, судові рішення у справі підлягають до скасування, а справу слід направити на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Бориспільський експериментальний комбікормовий завод" задовольнити.

Рішення господарського суду Черкаської області від 12.11.2007 року , постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.01.2008 року у справі № 13/4516 скасувати.

Справу передати до господарського суду Черкаської області на новий розгляд.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко