ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"20" травня 2008 р.

справа № 5020-4/091

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Мегаполіс» (проспект Леніна, 96, місто Запоріжжя, 69002)

до відповідача: Приватного підприємства «Вейс»(вул. Гвардійська, 2, місто Севастополь, 99002)

про стягнення заборгованості в розмірі 9275,26 грн.,

суддя Остапова К.А.,

За участю представників:

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача: не з`явився,

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Мегаполіс»звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Приватного підприємства «Вейс»про стягнення заборгованості в розмірі 9275,26 грн. (у тому числі основний борг –8342,58 грн., пеня –803,66 грн., три проценти річних –129,02 грн.) за договором постачання №3192 від 02.01.2007.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань.

Розгляд справи відкладався за правилами статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Строк вирішення спору був продовжений за правилами статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Протягом розгляду справи позивач письмовою заявою (вхідний номер 7996 від 20.05.2008) зменшив суму позовних вимог до 1939,84 грн. (у тому числі пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання –803,66 грн., три проценти річних – 129,02 грн., суму інфляції за період з грудня 2007 року по січень 2008 року –1007,16грн.).

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причину нез`явлення суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позов суду не представив.

Суд визнав за можливе вирішити спір по суті за наявними у справі матеріалами в зв`язку з тим, що вони в достатній мірі характеризують правовідносини сторін.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд

В С Т А Н О В И В :

02.01.2007 позивач (постачальник) та відповідач (покупець) уклали договір постачання №3192 (а. с. 9-10).

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Пунктом 4.1 розділу 4 договору встановлено, що загальна сума договору складається з сум вартості товару, вказаних в накладних.

Остаточний термін оплати покупцем поставленого товару складає 7 календарних днів з моменту одержання товару (пункт 5.2 розділу 5 договору).

Товар був поставлений відповідачеві згідно з наступними накладеними:

-          №32649 від 04.08.2007 на суму 2293,20 грн. (в рахунок оплати товару відповідачем було перераховано 20004,72 грн., залишок непогашеної суми боргу склав 288,48 грн.) –відповідач повинен був сплати суму боргу до 11.08.2007,

-          №32650 від 04.08.2007 на суму 1515,54 грн. - відповідач повинен був сплати суму боргу до 11.08.2007,

-          №37416 від 30.08.2007 на суму 3026,40 грн. - відповідач повинен був сплати суму боргу до 06.09.2007,

-          №37573 від 31.08.2007 на суму 2505,00 грн. - відповідач повинен був сплати суму боргу до 07.09.2007.

Як пояснює позивач, відповідач свої грошові зобов`язання по договору виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар склала 7335,42грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не погасив суму заборгованості за поставлений товар, позивач розрахував суму заборгованості з застосуванням статей 549, 625 Цивільного кодексу України. Загальна сума боргу склала 9275,26 грн. (у тому числі основний борг –8342,58 грн., пеня –803,66 грн., три проценти річних –129,02 грн.)

Протягом розгляду справи позивач письмовою заявою (вхідний номер 7996 від 20.05.2008) зменшив суму позовних вимог до 1939,84 грн. (у тому числі пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання –803,66грн., три проценти річних –129,02 грн., суму інфляції за період з грудня 2007 року по січень 2008 року –1007,16грн.).

Неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем з`явилось підставою для звернення позивача до господарського суду міста Севастополя за захистом порушеного права.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції Закону від 16.01.2003 № 435-IV із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 19.06.2003 № 980-IV і Законом України від 18.11.2003 № 1255-IV, що вступив в дію в 01.01.2004) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Крім того, при вирішенні спору суд керується положеннями Господарського кодексу України. Відповідно до пункту 1 розділу IX “Прикінцеві положення” Господарського кодексу України цей кодекс набирає чинності з 01.01.2004.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та статі 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Згідно зі статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника, у разі порушення ним грошового зобов'язання, незалежно від наявності вини у його діях.

Така позиція міститься в постанові Верховного Суду України у справі №25/21-04-275 від 22.02.2005

При цьому інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Суд, перевіривши приведені позивачем розрахунки індексу інфляції та трьох процентів річних, вважає їх правильними, а суми індексу інфляції 1007,16 грн. та трьох процентів річних 129,02 грн. такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежного виконання).

Згідно з статтями 549, 611 Цивільного кодексу України одним з правових наслідків, які застосовуються у разі порушення зобов`язання, є пеня як один з різновидів неустойки.

Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені складає 803,66 грн.

Перевіривши розрахунок розміру пені суд вважає заявлену до стягнення суму пені 803,66 грн. такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до частини другої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючі, що спір виник внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд покладає на нього судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статями 526, 546, 547, 548, 549, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 20-22, 33, 34, 49, 77, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «Вейс» (вул. Гвардійська, 2, місто Севастополь, 99002, ідентифікаційний код 19187024) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Мегаполіс»(проспект Леніна, 96, місто Запоріжжя, 69002, ідентифікаційний код 25484884) 1939,84 грн. (у тому числі пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання –803,66грн., три проценти річних –129,02 грн., суму інфляції за період з грудня 2007 року по січень 2008 року –1007,16грн.), а також витрати по оплаті державного мита в сумі 102,00 грн. і витрати по інформаційно-технічному забезпеченню процесу у розмірі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили. Копії рішення направити сторонам.

Суддя

К.А. Остапова

Рішення оформлено та підписано у відповідності до вимог статті 84 ГПК України

26.05.2008.