КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

22.05.08 р.                                                                                          № 4/9-06

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Ткаченка Б.О. (доповідач по справі),

суддів:

Лобань О.І.

Федорчук Р. В

секретар судового засідання Рустам’ян Е.А.

за участю представників:

від прокуратури: Кетов О.С. –прокурор

від позивача: не з’явились

від відповідача: Журавльов О.І. - директор

розглянувши апеляційну скаргу прокуратури Обухівського району Київської області на постанову господарського суду Київської області від 06.03.2006року

по справі №4/9-06 (суддя Євграфова Є.П.)

за позовом Прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Державного управління екології та природних ресурсів в Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове

підприємство «Регул»

про стягнення 519849 грн.

в с т а н о в и в :

Прокурор Обухівського району Київської області в інтересах держави в особі Державного управління екології та природних ресурсів в Київській області звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Регул»про стягнення 519849 грн.

Постановою господарського суду Київської області від 06.03.2006р. по справі №4/9-06 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із винесеною постановою, прокурор звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду Київської області від 06.03.2006 року та прийняти нову постанову.

На думку прокурора, висновки місцевого господарського суду при постановлені рішення не відповідають обставинам справи, а постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а саме: ст. 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, ст. 43 Закону України “Про відходи” та ст. 1166 ЦК України.

Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 28.04.2006р. по справі №4/9-06 відкрито апеляційне провадження, проведено за ухвалою від 03.05.2006р. необхідні підготовчі дії та ухвалою від 10.05.2006р. закінчено підготовку та призначено справу до апеляційного розгляду.

Розпорядженням Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду Стахурського М.Ф. від 10.05.2006р. склад колегії суддів змінено: головуючий суддя –Ткаченко Б.О., судді - Поліщук В.Ю., Шевченко В.Ю.

Розпорядженням Виконуючого обов’язки Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду Яковлєва М.Л. від 10.07.2006р. склад колегії суддів змінено: головуючий суддя –Ткаченко Б.О., судді –Поліщук В.Ю., Лобань О.І.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.07.2006р. зупинено апеляційне провадження у справі №4/9-06 до одержання результатів екологічної експертизи по кримінальній справі №66-757 та зобов’язано прокуратуру Обухівського району Київської області при одержанні результатів екологічної експертизи надіслати їх на адресу Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.03.2008р. поновлено апеляційне провадження у справі №4/9-06.

Розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.03.2008р. склад колегії суддів змінено: головуючий суддя –Ткаченко Б.О., судді –Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.04.2008р. вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у запереченні.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги.

Вивчивши подані матеріали, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду виходить із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що працівниками санітарно-епідеміологічної станції проведено санітарно-епідеміологічне обстеження свиноферми Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Регул», про що складено відповідний акт від 24.03.2004р. ( т. 1 а.с. 7). Зазначеним обстеженням виявлено, що на підприємстві споруди по переробці, очистці та утилізації промислових відходів відсутні, промислові відходи підприємства вивозяться на прилеглу територію, а територія на відстані 10 м від оголовка свердловини забруднена невідомою речовиною.

В зв’язку з виявленими порушеннями Державною санітарно-епідеміологічною службою Обухівського району складено протокол про порушення санітарних норм від 24.03.04р. та винесено постанову про накладення штрафу №28 від 26.03.2004р. на директора підприємства в розмірі 170 грн. (т. 1 а.с. 8-9).

07.09.04р. Державною санітарно-епідеміологічною службою Обухівського району винесено постанову про застосування адміністративно-запобіжних заходів за порушення санітарного законодавства №17, якою роботу свиноферми ТОВ «Агропромислове підприємство «Регул»припинено в зв’язку з порушенням ст. ст. 7, 15, 18 Закону України “Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення” та не виконанням приписів санітарно-епідеміологічної служби (т. 1 а.с. 10).

05.10.2004р. працівниками санітарно-епідеміологічної станції проведено санітарно-епідеміологічне обстеження свиноферми Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Регул», про що складено відповідний акт (т. 1 а.с. 11). Зазначеним обстеженням виявлено, що промислові відходи підприємства продовжують вивозитись на прилеглу територію, а постанова №17 від 07.09.2004р. підприємством не виконується.

Державною санітарно-епідеміологічною службою Обухівського району винесено постанову про накладення штрафу №1 від 27.01.2005р. на директора підприємства в розмірі 102 грн. (т. 1 а.с. 16).

15.07.2005р. Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Агропромислове підприємство «Регул», про що складено відповідний акт (т. 1 а.с. 22-23). Перевіркою встановлено, що відповідачем без дозволу на зберігання та розміщення вивозяться промислові відходи на прилеглу територію.

Також, Державною екологічною інспекцією було проведено вимірювання показників складу та властивостей грунтів, про що складено протокол №12-07-05 від 01.08.2005р. (т. 1 а.с. 24-27).

В зв’язку виявленими порушеннями та керуючись Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства екологічної безпеки №171 від 27.10.97р. головним спеціалістом відділу контролю за станом земельних ресурсів, надр та режимних об’єктів Державного управління екології та природних ресурсів в Київській області складено розрахунок збитків заподіяних державі внаслідок забруднення земельних ресурсів промисловими відходами свиноферми ТОВ «Агропромислове підприємство «Регул»(т. 1 а.с. 20). Відповідно до вказаного розрахунку розмір збитків становить 519849 грн.

Дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова місцевого господарського суду має бути скасована з наступних підстав.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про відходи»суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані, зокрема, не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах та відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України.

Статтею 42 даного Закону передбачено, що особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 43 цього Закону підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

Із матеріалів справи вбачається, що Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Агропромислове підприємство «Регул», якою встановлено, що відповідачем без дозволу на зберігання та розміщення вивозяться промислові відходи на прилеглу територію. Також, Державною екологічною інспекцією було проведено вимірювання показників складу та властивостей грунтів, яким встановлено, що на вказаній території виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій хімічних речовин в ґрунті.

В зв’язку з цим та керуючись Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства екологічної безпеки №171 від 27.10.97р. головним спеціалістом відділу контролю за станом земельних ресурсів, надр та режимних об’єктів Державного управління екології та природних ресурсів в Київській області складено розрахунок збитків заподіяних державі внаслідок забруднення земельних ресурсів промисловими відходами свиноферми ТОВ «Агропромислове підприємство «Регул», розмір яких становить 519849 грн.

В п.п. 3.1 п.3 зазначеної Методики визначено, що землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності та інших антропогенних навантажень. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що характерні для складу незабрудненого ґрунту, або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта для земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 Методики факти забруднення земель встановлюються інспекторами Державної екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, посадовими особами спеціально уповноважених органів інших міністерств та органів виконавчої влади, яким надані права державних інспекторів, і оформляються протоколом про порушення законодавства з охорони навколишнього природного середовища та актом.

Згідно п.п. 4.1 п. 4 даної Методики розмір шкоди обчислюється відповідними підрозділами державної екологічної інспекції на основі протоколу та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земельних ресурсів, в 10-денний строк із дня виявлення забруднення.

Із матеріалів справи вбачається, що за результатами перевірки від 15.07.2005р. протокол про порушення законодавства з охорони навколишнього природного середовища не складався.

Як зазначає прокурор, за результатами вимірювань встановлено, що на відповідній території виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій хімічних речовин (хлоридів, фосфору, нітратів, міді, сірки обмінної та кадмію) в ґрунті.

Разом з тим, ні в акті перевірки від 15.07.05р., ні в протоколі від 01.08.05р. не зазначено, якою саме речовиною була забруднена відповідна територія.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема при допиті свідків Розе Н.Г. та Полупан С.Б., встановлено, що розрахунок збитків був складений виходячи із забруднення земель фосфором, але встановити, що перевищення вмісту фосфатів в ґрунті відбулося внаслідок зливу навозу неможливо.

Встановити яку фактичну площу земель прокурор вважає забрудненою неможливо, оскільки в протоколі вимірювань від 01.08.2005р. зазначені різні площі ділянок з яких вибиралися проби, а в розрахунку збитків використано площу в 10 га.

Слід також зазначити, що розрахунок збитків взагалі не містить дати складання.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що розрахунок збитків складений з порушенням встановлених вимог та відсутністю доказів, які б підтверджували факт забруднення земель фосфором.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що протокол вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №12-07-05 від 01.08.2005р. не є доказом, яким у встановленому порядку фіксується факт забруднення земель, оскільки відбори проб ґрунтів не проводились одночасно зі складанням акту від 15.07.2005р. (т. 1 а.с. 106-109).

В листі Центральної санітарно-епідеміологічної станції Міністерства охорони здоров’я України №03.2/2605 від 17.11.05р. зазначено, що за результатами перевірки свиноферми ТОВ «Агропромислове підприємство «Регул» та проведених лабораторних досліджень, у пробах атмосферного повітря, які відібрані на відстані 50 м (межа житлової забудови), 150 м та 500 м (межа санітарно-захисної зони), не виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій оксиду вуглецю, вуглеводнів, двоокису азоту, вміст двоокису сірки, сірководню, аміаку відповідно до вимог ДСП 201-97. У пробах ґрунту, що відібрані на території свиноферми та на полі, на яке вивозиться гній, вміст нітратів не перевищує «Гранично допустимі концентрації хімічних речовин в грунті №3210-85»(т. 1 а.с. 56-57).

Посилання прокурора в апеляційний скарзі на наявність причинного зв’язку між протиправними діями відповідача та наслідками у вигляді заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу не є обґрунтованим, оскільки в актах перевірки, протоколі про порушення санітарних норм та постановах про накладення штрафу, на які посилається прокурор, зафіксовано лише факти вивозу промислових відходів підприємства на прилеглу територію.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що факту забруднення відповідачем земель фосфором, а також наявності причинного зв’язку між діями відповідача та наслідками у вигляді заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу прокурором та позивачем не доведено.

Разом з тим апеляційний господарський суд зазначає, що постанова місцевого господарського суду підлягає скасуванню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що прокуратура Обухівського району Київської області звернулася з відповідною позовною заявою в порядку господарського судочинства (т. 1 а.с. 2-6).

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.01.2006р. порушено провадження по господарській справі №4/9-06 (т. 1 а.с. 1).

В ухвалі господарського суду Київської області від 28.02.2006р. зазначено, що відповідний спір є адміністративним, відкрито провадження в адміністративній справі №4/9-06, а судові засідання від 24.01.2006р., 27.01.2006р. та 10.02.2006р. вважаються попередніми судовими засіданнями, що проводилися в межах підготовчого провадження в адміністративній справі (т. 1 а.с. 103).

Відповідно до ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України також визначено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Згідно ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

В п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Проаналізувавши матеріали справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що в даному випадку спір відповідної категорії підлягає розгляду саме за правилами Господарського процесуального кодексу України, оскільки при розгляді справи вирішується питання про відшкодування шкоди, заподіяної державі адміністративними правопорушеннями. В цій категорії спорів відсутні публічні адміністративні відносини та наявний господарський спір, який охоплюється правилами та вимогами Цивільного кодексу України, Закону України «Про відходи», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»тощо.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд повторно розглядає справу та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що постанова господарського суду Київської області від 06.03.2006р. по справі №4/9-06 прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому має бути скасована.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, апеляційний господарський суд

постановив:

1.          Апеляційну скаргу прокуратури Обухівського району Київської області задовольнити частково.

2.          Постанову господарського суду Київської області від 06.03.2006р. по справі №4/9-06 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

4.          Справу №4/9-06 повернути до господарського суду Київської області.

5. Постанова набирає чинності з дня її прийняття.

Головуючий суддя:                                                                      Ткаченко Б.О.

Судді:

Лобань О.І.

Федорчук Р. В

Дата відправки 27.05.08