ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.08р.

Справа № 31/9-08

За позовом                     Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Центра телекомунікаційних послуг Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпропетровськ

до відповідача           Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м. Дніпропетровськ

про                               спонукання укласти договір

Суддя           Єременко А.В.

Представники:

Від позивача

Левченкова О.А., дов. від 03.01.08р., Гладкий Ю.М., дов. від 14.08.08р.

Від відповідача

Бобрик Г.І., дов. від 12.02.08р.

СУТЬ СПОРУ

Відкрите акціонерне товариство «Укртелеком»в особі Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Центра телекомунікаційних послуг Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»(далі –Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про спонукання Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі –Відповідач) укласти договір № 1071-015 від 29.12.07р. "Про надання послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення та зв'язку ЦО міста Дніпропетровська".

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на законодавчо визначену обов'язковість укладання спірного договору між Позивачем та Відповідачем, а також на невиконання відповідачем вимог зобов'язального права, зокрема, що регулюють порядок укладання договорів.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву (лист від 04.07.08р.

вих. № 946-03) Відповідач обґрунтовує свої заперечення посиланням на бюджетне законодавство, зокрема, недостатнім забезпеченням фінансовими ресурсами видатків на оплату послуг, що є предметом спірного договору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем та Відповідачем відповідно до договору № 01-09/177-015 від 03.03.07р. існували договірні відносини, за якими Позивач надавав, а Замовник приймав телекомунікаційні послуги з метою обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення та зв’язку ЦО міста Дніпропетровська, що належить Позивачу.

Відповідно до п. 5. 1 цього договору термін його дії був розрахований до 31.12.07р. Враховуючи це, Позивач листом від 13.12.07р. вих. № 5171/10/19 повідомив Відповідача про неможливість пролонгації договору № 01-09/177-015 від 03.03.07р. на тих же умовах та запропонував Відповідачу направити на адресу Позивача лист-згоду на укладення нового договору.

Листом від 09.01.08р. вих. № 92/10/19 Позивач направив Відповідачу два примірники договору від 29.12.07р. № 1071-015 про експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв’язку цивільної оборони ЦО, акт повернення апаратури до договору № 01-09/177-015 від 03.03.07р. з пропозицією підписати їх у 10-денний термін.

Відповідач на зазначені вище листи відповіді не надав та відповідно не підписав договір від 29.12.07р. № 1071-015 та акт повернення апаратури до договору

№ 01-09/177-015 від 03.03.07р.

13.02.08р. Позивач направив Відповідачу Претензію № 278/25-015/юр, в якій повторно просив надати відповідь щодо укладення договору № 1071-015 від 29.12.07р. та оплатити послуги, які є предметом спірного договору та які були фактично надані Позивачем та отримані Відповідачем протягом січня-лютого 2008 року.

У відповіді на претензію (лист від 29.02.08р. вих.. № 285-09) Відповідач поряд з гарантією оплатити надані послуги зазначив, що спірний договір буде підписаний після отримання затвердженого кошторису видатків на 2008 рік.

21.03.08р. Позивач листом вих. № 1133/11/19 направив Відповідачу акти прийому-передачі послуг за січень, лютий, березень 2008 року до договору № 1071-015 від 29.12.07р. повторно запропонувавши підписати договір № 1071-015 від 29.12.07р.

З відповіді на цей лист (лист від 27.03.08р. вих. № 419-09) вбачається, що Відповідач не підписав ані акти прийму-передачі послуг, ані спірний договір з тих же мотивів, що зазначені у листі від 29.02.08р. вих. № 285-09.

При цьому, суд встановив, що починаючи з січня 2008 року Позивач надавав, а Відповідач приймав послуги, що є предметом спірного договору. Доказами цього є надані позивачем графіки проведення перевірок систем оповіщення зв’язку області і міста на 2008 рік, відповідні графіки експлуатаційно-технічних заходів з відмітками про їх виконання та акти прийому-передачі послуг. Зазначене також підтверджується поясненнями представника Відповідача і матеріалами справи, відповідно до яких Відповідач визнав виставлену Позивачем претензію від 13.02.08р. № 278/25-015/юр в частині оплати послуг, які є предметом спірного договору та які були фактично надані Позивачем та отримані Відповідачем протягом січня-лютого 2008 року.

Давши оцінку поясненням сторін, дослідивши докази у справі, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відносини Позивача та Відповідача щодо надання (отримання) послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення та зв'язку ЦО міста Дніпропетровська за своєю правовою природою є господарськими, а тому їх обставини виникнення, умови існування та припинення регулюються нормами господарського права.

Статтею 179 Господарського кодексу України (далі –ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі –ЦК України), з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Особливий, стосовно правил ЦК України, порядок укладення господарських договорів передбачено ст. 181 ГК України, згідно з якою господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. При цьому, проект договору може бути запропонований будь-якою зі сторін та, у разі викладення його як єдиного документа, підлягає наданню другій стороні у двох примірниках.

У свою чергу сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформлює договір з дотримання вищенаведених вимог і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк, а за наявності заперечень щодо окремих умов договору –складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей з підписаним договором.

Позивач всі вищезазначені вимоги ст. 181 ГК України виконав належним чином, на відміну від Відповідача, який залишив пропозицію укласти договір, викладену у листі від 09.01.08р. вих. № 92/10/19 без відповіді.

При цьому Відповідач вчиняв дії, які відповідають вимогам договору від 29.12.07р. № 1071-015, а саме: не підписуючи акти повернення апаратури та інших технічних засобів оповіщення та зв'язку ЦО міста Дніпропетровська, що знаходилася на обслуговуванні Позивача, отримував (приймав) послуги з їх з обслуговування протягом періоду, що входить до строку дії спірного договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК України якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України, згідно з ч. 2 ст. 642 якого ці дії кваліфікуються як прийняття пропозиції укласти договір.

Приймаючи зазначене рішення, господарський суд також брав до уваги наступне.

Ч. 3 ст. 179 ГК України встановлено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 6 ст. 179 ГК України суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом (ч. 1 ст. 187 ГК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Цивільну оборону в Україні»до складу цивільної оборони України входять системи зв’язку, оповіщення та інформаційного забезпечення, а згідно зі ст. 2 –одним із завдань цивільної оборони є оповіщення населення про загрозу виникнення надзвичайних ситуацій у мирний та воєнний часи та постійне інформування його про наявну обстановку.

Безпосереднє виконання завдань цивільної оборони здійснюється постійно діючими органами управління у справах цивільної оборони, у тому числі створеними у складі підприємств, установ і організацій силами та службами цивільної оборони (ст. 3 Закону України «Про Цивільну оборону в Україні»), яким відповідно до Положення про управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 04.10.05р. № 375-р-05, є Відповідач.

У відповідності до п. 5 Положення про організацію оповіщення і зв'язку у надзвичайних ситуаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.99р. № 192, підприємства електрозв'язку забезпечують на договірних умовах експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури і технічних засобів оповіщення та зв'язку ЦО, що належить до сфери управління центральних та місцевих органів виконавчої влади, знаходяться в пунктах управління, на підприємствах, в установах і організаціях.

У п. 58 Положення про організацію оповіщення і зв'язку у надзвичайних ситуаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.99р. № 192, відповідальність за експлуатаційно-технічне обслуговування систем оповіщення на регіональному рівні покладається на керівництво відповідних дирекцій Укртелеком. Оплата послуг зв'язку, вартості експлуатаційно-технічного обслуговування здійснюється за тарифами Держкомзв'язку.

Інструкцією про порядок експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони підприємствами електрозв'язку України, затвердженою спільним наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 16.08.2000р. № 210/119, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.03.01р. за № 207/5398, в п. 1.2 встановлено, що підприємства електрозв'язку України здійснюють на договірних умовах експлуатаційно-технічне обслуговування засобів оповіщення і зв'язку цивільної оборони (далі - ЦО), що перебувають у сфері управління центральних та місцевих органів виконавчої влади і знаходяться на пунктах управління, на підприємствах, в установах і організаціях та в інших об'єктах, а в додатку 1 до п. 2.1 –зразковий договір про експлуатаційно-технічне обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення і зв'язку ЦО.

Як зазначено вище, Позивач дотримався загального порядку укладення господарського договору, встановленого ст. 181 ГК України, щодо форми договору, необхідності його підписання та направлення проекту Відповідачу. При цьому, запропонований позивачем договір не суперечить тексту Зразкового договору (містить в собі всі істотні умови для даного типу договору) та чинному законодавству. Відповідач же ухилявся від укладання договору, посилаючись на бюджетне законодавство, зокрема, недостатнє забезпечення фінансовими ресурсами видатків на оплату послуг, що є предметом спірного договору.

Заперечення відповідача відносно позову та заявлених позовних вимог господарський суд визнає безпідставними, оскільки в даному випадку, як вже зазначалося, між сторонами існували не бюджетні відносини. Відповідно до ст. 1 Бюджетного кодексу України бюджетні відносини –це відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Висновок щодо необхідності укладення спірного договору підтверджується ще й ти, що Відповідачем не подано доказів щодо прийняття розпорядчих документів про припинення обслуговування засобів оповіщення чи інших документів про повернення відповідної апаратури, що стверджували б волевиявлення Відповідача припинити відповідне обслуговування, неможливістю пролонгації договору № 01-09/177-015 від 03.03.07р. на тих же умовах, одночасно з відсутністю у Позивача права в односторонньому порядку припиняти обслуговувати засоби оповіщення в силу дії приписів Положення про організацію оповіщення і зв'язку у надзвичайних ситуаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.99р. № 192.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не було подано інших заперечень, відповідних доказів та не доведено обставин щодо необґрунтованості позовних вимог, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Позивача відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Відносно розподілу судових витрат відповідно до ст. 49 ГПК України, суд виходив з наступного.

Відносно класифікації спорів, спір, що розглядається, виник під час укладання договору, а тому за подання позовної заяви у такому спорі справляється державне мито розмір ставки якого становить 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян –

85, 00 грн. (Декрет Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. № 7-93).

У зв’язку з тим, що розмір державного мита, фактично сплачений Позивачем за розгляд даного спору перевищує розмір необхідний до сплати і складає 102, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1582 від 17.04.08р., господарський суд вважає за необхідне віднести на рахунок Відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., державне мито у розмірі 85,00 грн. Надмірно ж сплачене державне мито підлягає поверненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. № 7-93.

Керуючись ст.ст. 638, 642 Цивільного кодексу України, ст. 67, 179-181, 187, 193 Господарського кодексу України, ст. 33, 47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. № 7-93, господарський суд

В И Р І Ш И В:

- Вважати договір № 1071-015 від 29.12.07р. «Про надання послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування апаратури та інших технічних засобів оповіщення та зв’язку ЦО міста Дніпропетровська»між Управлінням з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком»в особі Центру телекомунікаційних послуг Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»укладеним на умовах поданого Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком»в особі Центру телекомунікаційних послуг Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»проекту цього договору.

- Стягнути з Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації (49069, м. Дніпропетровськ, вул. Г.Сталінграда, 5-А, р/р 9519 в Головному управлінні Державного казначейства в Дніпропетровській області, МФО 805012) на користь Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Центру телекомунікаційних послуг Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»(49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 3, , р/р 0200 в ВАТ «Райфайзен Банк Аваль»м. Дніпропетровськ, МФО 305653) 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

- Повернути Відкритому акціонерному товариству «Укртелеком»в особі Центру телекомунікаційних послуг Дніпропетровської філії Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»(49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 3, , р/р 0200 в ВАТ «Райфайзен Банк Аваль»м. Дніпропетровськ, МФО 305653) надмірно сплачене державне мито за розгляд цієї справи у розмірі 17,00 грн., про що видати довідку.

Видати наказ.

Суддя                                                                                           А.В.Єременко

Рішення підписане 19.08.08