ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.08 р.                     Справа № 7/107

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

При помічнику судді В.Ю. Косицькій

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля” м. Вишгород в особі Донецької філії м. Донецьк

До відповідача: Державного підприємства „Шахта №3 - біс” м. Торез

Предмет спору: стягнення 9 866 747 грн. 77 коп.

За участю представників:

від позивача: Удовенко К.В. – довір.

від відповідача: Автономов Є.О. – голова ліквідаційної комісії

У судовому засіданні 23.09.2008 р. розгляд справи оголошено закінченим відповідно до ст. 85 ГПК України

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „Укренерговугілля” м. Вишгород в особі Донецької філії м. Донецьк звернулося з позовною заявою до Державного підприємства „Шахта №3 - біс” м. Торез про стягнення 9 866 747 грн. 77 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір про постачання електричної енергії №04-01 від 01.11.2003р. з додатками; звіти за спожиту електроенергію з січня 2006р. по вересень 2006р., акти прийому-передачі, вимогу в порядку ст. 530 ГПК України від 24.03.2007р. № 2430, розрахунок заборгованості.

Позивач пояснив, що заявлена сума заборгованості виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договорів №04-01 від 01.11.2003р., наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні та відзиві на позов визнав наявність суми боргу у розмірі 9 866 747 грн. 77 коп., проте позовні вимоги заперечив, повідомив, що він знаходиться в процесі ліквідації, призначено ліквідаційну комісію, в газеті Голос України було розміщено оголошення про ліквідацію ДП „Шахта №3 - біс” та визначено строк і порядок заявлення кредиторами вимог до підприємства, а позивач не звернувся до ліквідаційної комісії з кредиторськими вимогами, а тому не увійшов до реєстру кредиторів та проміжного ліквідаційного балансу, у зв’язку з чим вважає, що спірна заборгованість підлягає списанню в сила п. 3 ст. 61 Господарського кодексу України.

Строк розгляду справи було продовжено відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії №04-01 від 01.11.2003р. (далі по тексту Договір).Договір укладено з додатками, без протоколу розбіжностей і додаткових угод та підписаний обома сторонами без зауважень.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що він є дійсним до 01.11.2008р. та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його дії жодною стороною не буде письмово заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов. З пояснень представників сторін та матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення боргу сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник (позивач) постачає електричну енергію споживачу (відповідачу), а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками, що є його невід’ємними частинами. Порядок оплати відповідачем вартості електричної енергії передбачено сторонами у розділі 9 Договору.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних обов’язків щодо оплати спожитої електроенергії, позивач просить стягнути 9 866 747 грн. 77 коп. боргу за період з січня 2005р. по листопад 2006р.

В ході розгляду справи судом встановлено, що за період з січня 2005р. по листопад 2006р. позивач свої зобов’язання з електропостачання виконав належним чином, що підтверджено відповідними звітами про спожиту електроенергію, які містять відомості про показники розрахункових приборів обліку та підписані представниками споживача та постачальника електроенергії, актами прийому-передачі електроенергії, підписаними обома сторонами та проти чого відповідач не заперечує.

В порушення умов договору, відповідач свої договірні зобов’язання стосовно оплати спожитої з січня 2005р. по листопад 2006р. електроенергії належним чином не виконав, у зв’язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 9 866 747 грн. 77 коп. за вказаний період, яка до теперішнього часу не сплачена, доведена позивачем, підтверджена матеріалами справи та визнана відповідачем.

При цьому, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Наказу Міністерства вугільної промисловості України №221 від 11.04.2006р. припинено діяльність Державного підприємства „Шахта №3-біс” м. Торез Донецької області шляхом його ліквідації та створена комісія з ліквідації.

Згідно п.2 ст.105 Цивільного кодексу України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію, ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 4 цієї ж статті встановлено, що Комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації, в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи.

Статтею 60 Господарського кодексу України передбачено, що ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується. Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію. Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб'єкта господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки (пункти 1-3 цієї статті).

Відповідно до вказаних вище приписів відповідачем в газеті „Голос України” №88 (3838) від 17.05.2006р. було опубліковано оголошення про ліквідацію Державного підприємства „Шахта №3-біс” із зазначенням, що претензії кредиторів приймаються в строк до двох місяців з дня опублікування оголошення.

Пунктом 3 ст.105 Цивільного кодексу України передбачено, що з моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Комісія виступає в суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

На момент розгляду справи, відповідно до довідок Виконавчого комітету Торезької міської ради Донецької області №178 від 08.09.2008р. та головного управління статистики в Донецькій області №14/4-20/769 від 14.08.2008р., Державне підприємство „Шахта №3-біс” значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України як юридична особа за адресою: 86602, Донецька область, м. Торез, вул. Ташкентська.

Статтею 111 Цивільного кодексу України передбачено, що ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. В разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (пункти 1-3 цієї статті).

Відповідачем представлено проміжний ліквідаційний баланс Державного підприємства „Шахта №3-біс” на 01.12.2006р. з реєстром кредиторів до проміжного ліквідаційного балансу станом на 01.12.2006р., затверджені Міністерством вугільної промисловості, в яких ВАТ „Укренерговугілля” в особі Донецької філії м. Донецьк відсутнє.

У судовому засіданні 23.09.2008р. представник відповідача (голова ліквідаційної комісії) повідомив, що на момент розгляду справи ліквідаційний баланс ДП „Шахта №3-біс” не затверджено і позивач після опублікування оголошення про ліквідацію підприємства не звернувся до відповідача з вимогами кредитора, що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Пунктом 2 ст.112 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.

У судовому засіданні позивач підтвердив той факт, що протягом двох місяців з дня опублікування оголошення про ліквідацію ДП „Шахта № 3-біс” не звертався до відповідача з вимогами кредитора, разом з цим посилається на факт направлення відповідачу вимоги (в порядку ст. 530 Господарського кодексу України) № 2430 від 24.03.2007р., що зафіксовано протоколом судового засідання від 23.09.2008р.

Позивач представив суду вимогу (в порядку ст. 530 ГК України) №2430 від 24.03.2007р., адресовану відповідачу, з вимогою сплатити у 7-денний строк заборгованість за реактивну електроенергію в сумі 312 561 грн. 64 коп. та за спожиту активну електроенергію в сумі 11 159 240 грн. 58 коп.

В підтвердження направлення зазначеної вимоги відповідачу позивач надав повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про направлення поштової кореспонденції 23.03.2007р., тоді як сама вимога № 2430 датована 24.03.2007р.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, зазначене вище поштове повідомлення від 23.03.2007р. не приймається судом як належний доказ відправлення відповідачу вимоги №2430 від 24.03.2007р.

З огляду на викладене вище, позивач не довів факту звернення до відповідача з кредиторськими вимогами, факту відмови ліквідаційної комісії про визнання його кредитором чи ухилення від розгляду заяви про визнання його кредитором.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що законодавець пов’язує (на стадії ліквідації боржника) право кредитора на звернення до суду із позовом лише у разі відмови ліквідаційної комісії кредитору у задоволені його вимог або у разі ухилення ліквідаційної комісії від розгляду вимог кредитора, тобто передбачено обов’язкове звернення кредитора до ліквідаційної комісії, суд дійшов висновку, що на момент розгляду справи права позивача не порушені, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на той факт, що у зв’язку із неподанням позивачем протягом двох місяців після опублікування оголошення про ліквідацію ДП „Шахта № 3-біс” заяви про визнання його кредитором, його вимоги вважаються погашеними в силу п. 3 ст. 61 Господарського кодексу України, оскільки пункт 3 ст. 61 Господарського кодексу України та пункт 4 ст. 112 Цивільного кодексу України містять вичерпний перелік вимог кредитора, які вважаються погашеними, а саме: вимоги кредитора, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичною особи, що ліквідується.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 15, 105, 111, 112, 526, 527 Цивільного кодексу України, ст.ст.60, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 33, 34, 38, 43, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля” м. Вишгород в особі Донецької філії м. Донецьк про стягнення з Державного підприємства „Шахта №3 - біс” м. Торез 9 866 747 грн. 77 коп. боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати підписання його повного тексту.

Повний текст рішення підписаний 23.09.2008р.

Суддя