ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.08 р.                     Справа № 44/151пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою закритого акціонерного товариства „Фінансово-промислова компанія „БІС Холдинг” (представник Бикова О.П., довіреність 124 від 08.09.08 року), до комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька” (представник Малюк Л.В., довіреність від 28.03.08 року) про визнання права власності закритого акціонерного товариства „Фінансово-промислова компанія „БІС Холдинг” на будівлю трансформаторної підстанції (літ.И), сарай (літ.Р) та побітову будівлю (літ.М), розташовані за адресою місто Донецьк, вулиця 9-го Січня будинок 1, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Фінансово-промислова компанія „БІС Холдинг” (далі – Підприємство) звернувся до суду з позовом до комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька” (далі – Бюро) про визнання права власності Підприємства на будівлю трансформаторної підстанції (літ.И), сарай (літ.Р) та побітову будівлю (літ.М), розташовані за адресою місто Донецьк, вулиця 9-го Січня будинок 1 (далі – Приміщення). Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на невизнанні Бюро прав позивача на Приміщення з огляду на самовільність його зведення, не зважаючи на те, що зведення Приміщення здійснено Підприємством для використання спірної нерухомості у комерційних цілях та є такою, що відповідає встановленим будівельним правилам та нормам. Означена бездіяльність Бюро, на думку позивача, порушує речові права позивача на Приміщення, оскільки Підприємство не в змозі використовувати Приміщення у власній підприємницькій діяльності, тобто обмежується право користування Приміщеннями, як складова частина права власності.

Представник Підприємства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Бюро в судовому засіданні усно заперечив проти позову, зазначивши, що дозволу на зведення Приміщення – не надано, оскільки вказана нерухомість споруджена самовільно, крім того, в матеріалах справи відсутні дані про оспорювання відповідачем права власності Підприємства, через що позивач був не вправі подавати поточний позов.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН № 006662 від 15.06.98 року Донецька міська рада надала Підприємству право постійного користування земельною ділянкою по вулиці 9-го Січня в Куйбишевському районі міста Донецька площею 1,3972 га для експлуатації та розміщення бази автотехнічного обслуговування.

В перебігу власної господарської діяльності Підприємство спорудило Приміщення з метою обслуговування належної позивачу нерухомості (складських будівель, адміністративно-побутової будівлі та будівлі торгівельного центру) на виділеній під означені цілі земельній ділянці. Ідентифікація цього об’єкту нерухомості, а також факт самочинного спорудження Підприємством Приміщень визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі оцінювальними актами, витягами з технічного паспорту тощо.

В порядку статей 328 та 331 ЦК України Підприємство є власником новоствореної речі Приміщень, причому презумпція правомірності зазначеного речового права визначена законом – статтею 328 ЦК України. Підприємство, з метою реалізації власних прав на користування земельною ділянкою, а також в порядку реалізації права на свободу підприємницької діяльності, передбаченого статтями 41-42 Конституції України і статтями 317-319 ЦК України, здійснило спорудження Приміщень.

З огляду на наведене, означене право власності Підприємства на Приміщення виникло на законних підставах, тому суд вважає безсумнівною наявність у позивача права власності на спірну нерухомість. Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Приміщенню, оскільки за матеріалами справи Приміщення розташоване на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Технічний паспорт на Приміщення № 2/24587, виданий органами державної реєстрації в порядку Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об’єктів нерухомого майна, означає, що БТІ здійснено технічну інвентаризацію саме нерухомого майна (Приміщення).

Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Оскільки згідно змісту позовних вимог та наданих матеріалів, Бюро вважає Приміщення самовільно зведеним, що унеможливлює прийняття його в експлуатацію, суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, оскільки порушується право Підприємства щодо використання Приміщень у підприємницькій діяльності, як елемент речового права власності.

При цьому, на Бюро згідно статті 1 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” покладено обов’язок здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухомість до моменту створення спеціальної системи органів реєстрації прав, тому невизнання Бюро речових прав на Приміщення за своєю правовою природою є порушенням речових прав позивача, який позбавлений правової можливості у інший спосіб здійснити реєстрацію зазначених прав.

Жодних доказів порушення в процедурі спорудження Приміщення чиїхось законних прав та охоронюваних законом інтересів або будівельно-санітарних норм – суду не надано.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є невизнання відповідачем права власності та права на користування нежитловим Приміщенням, а також порушення Комітетом норм Конституції України, ЦК України, ГК України та інших норм, які регулюють режим права власності.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні усього комплексу дій щодо отримання відповідних дозволів на будівництво Приміщень.

На підставі ст.41-42 Конституції України, ст.ст.181, 202, 316-317, 328, 331, 383, 392, 655-697 ЦК України, ст.ст.1, 2, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов закритого акціонерного товариства „Фінансово-промислова компанія „БІС Холдинг” до комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька” про визнання права власності закритого акціонерного товариства „Фінансово-промислова компанія „БІС Холдинг” на будівлю трансформаторної підстанції (літ.И), сарай (літ.Р) та побітову будівлю (літ.М), розташовані за адресою місто Донецьк, вулиця 9-го Січня будинок 1.

Визнати право власності закритого акціонерного товариства „Фінансово-промислова компанія „БІС Холдинг” на будівлю трансформаторної підстанції (літ.И), сарай (літ.Р) та побітову будівлю (літ.М), розташовані за адресою місто Донецьк, вулиця 9-го Січня будинок 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу;

2 –відповідачу;

3 –господарському суду Донецької області