ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2008

Справа №2-15/4325-2008

07 липня 2008 року м. Сімферополь Справа № 2-15/4325-2008

За позовом Закритого акціонерного товариства «Кримметалоторг і Компанія» (95493, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Монтажна, 10, ідентифікаційний код 05512012)

До відповідача Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій спілки організацій інвалідів України (95006, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Р. Люксембург, 33/34) в особі Управління капітального будівництва Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій СОІУ (95051, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Гоголя, 68, кв. 40, ідентифікаційний код 33375026)

Про стягнення 72829,69 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Зазовський , у справі

Від відповідача – Демидов О.М., довіреність б/н від 01.02.2008 р., у справі, Плохотніченко І.В., керівник

Обставини справи: Закрите акціонерне товариство «Кримметалоторг і Компанія» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Управління капітального будівництва Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій СОІУ про стягнення 72829,69 грн., в тому числі: 50000,00 грн. основного боргу, 3413,34 грн. пені, 19416,35 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті поставленого йому товару за договором купівлі-продажу № 1 від 03.01.2008 р. на суму 50000,00 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення Закритого акціонерного товариства «Кримметалоторг і Компанія» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 12.06.2008 р. відповідач у справі Управління капітального будівництва Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій СОІУ був замінений належним відповідачем Кримським республіканським об’єднанням інвалідних організацій спілки організацій інвалідів України в особі Управління капітального будівництва Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій СОІУ в порядку статті 24 Господарського процесуального кодексу України.

26.06.2008 р. до господарського суду АР Крим надійшов відзив відповідача на позов, в якому він проти позову заперечує, просить суд у позові відмовити та провадження у справі припинити з тих підстав, що позивачем не дотриманий претензійний порядок врегулювання спорів, не представлено доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

У судовому засіданні 27.06.2008 р. представником відповідача було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи у зв’язку з підготовленням клопотання про призначення у справі судової експертизи та питань на вирішення експертизи.

Судом вказане клопотання було задоволено, у судовому засіданні оголошена перерва в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставлено наступне питання : чи належить підпис на договорі від 03.01.2008 р. Плахотніченку І.В.

Представник позивача у судовому засіданні та у письмовому поясненні проти задоволення клопотання відповідача про призначення експертизи заперечував з тих підстав, що вважає договір правомірним, а також з урахуванням того, що вказаний договір не був оскаржений відповідачем у встановленому порядку.

Суд розглянувши матеріали справи, враховуючи пояснення представників сторін, не вбачає обґрунтованих підстав для зупинення провадження у справі та призначення судової експертизи, оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують правовідносини, які склалися між сторонами.

Розгляд справи відкладався згідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

03.01.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «Кримметалоторг і Компанія» (Продавець)(позивач) та Управлінням капітального будівництва Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій СОІУ (Покупець)(відповідач) був укладений договір № 1 купівлі-продажу. (а.с. 6)

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1.1 Договору визначено, що в порядку та на умовах, встановлених дійсним договором, Продавець зобов’язується передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти товар – металопродукцію. (товар).

Загальна запланована вартість товару по дійсному договору складає згідно з пунктом 1.2 Договору 500000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.2 Договору протягом дня з моменту оплати Покупцем всієї вартості товару або в строк, встановлений сторонами, Специфікацією Продавець передає Покупцю товар без упаковки з маркуванням Виробника на умовах «франко-завод», зі складу Продавця.

Згідно з пунктом 3.1 Договору розрахунки здійснюються в безготівковій формі через розрахункові рахунки, зазначені в пункті 6 даного договору, або за допомогою готівки через касу Продавця.

Ціна товару встановлюється в національній валюті України, в залежності від строку оплати товару, зазначається в документах, та залишається незмінною протягом 2-х банківських днів з моменту передачі Покупцю рахунка.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що не пізніше дня отримання товару Покупець зобов’язаний оплатити всю його вартість, зазначену в Специфікації, або оплатити товар на умовах, обумовлених в специфікації.

Строк дії Договору визначений пунктом 5.1 Договору та становить з дати підписання сторонами до 31.12.2008 р., а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами обов’язків по Договору.

Сторони не представили суду доказів зміни умов вказаного договору, його припинення або розірвання у встановленому порядку, або доказів його оскарження у судовому порядку, у той час як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Позивачем були виконані зобов’язання щодо поставки товару, що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими накладними на загальну суму 79741,35 грн. (а.с. 9):

Накладна № 1 від 03.01.2008 р. на суму 50242,10 грн.

Накладна № 8 від 10.01.2008 р. на суму 25449,25 грн.

Накладна № 10 від 10.01.2008 р. на суму 4050,00 грн.

Вказаний товар був отриманий відповідачем без будь-яких заперечень, про що свідчить підпис уповноваженого представника Покупця у накладних, в також довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей. (а.с. 35-36)

Позивачем у виконання своїх зобов’язань за Договором було виставлено рахунки-фактури для оплати товару (а.с. 77-79)

Крім того, відповідачем у виконання своїх зобов’язань за договором, частково було оплачено вартість отриманого товару у розмірі 29741,35 грн. грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи виписками по банківських рахунках позивача. (а.с. 37-40):

19.02.2008 р. – 9741,35 грн.

25.02.2008 р. – 10000,00 грн.

26.03.2008 р. – 8000,00 грн.

04.04.2008 р. – 2000,00 грн.

Проте, відповідачем не було сплачено залишок вартості отриманого товару у відповідності до умов договору у розмірі 50000,00 грн. в добровільному порядку та в повному обсязі, в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 50000,00 грн. за поставлений товар, що і стало підставою для звернення Закритого акціонерного товариства «Кримметалоторг і Компанія» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідач відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за поставлений позивачем товар.

У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставлено наступне питання : чи належить підпис на договорі від 03.01.2008 р. Плахотніченку І.В.

Представник позивача у судовому засіданні та у письмовому поясненні проти задоволення клопотання відповідача про призначення експертизи заперечував з тих підстав, що вважає договір правомірним, а також з урахуванням того, що вказаний договір не був оскаржений відповідачем у встановленому порядку.

Судом не вбачається обґрунтованих правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Посилання відповідача на те, що договір купівлі-продажу № 1 від 03.01.2008 р. є неукладений, оскільки підпис Плохотніченка І.В. не є справжнім, а «лише схожий» не може бути прийнято судом до уваги, оскільки відповідачем всупереч вимогам статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не представлено належних доказів у підтвердження вказаного, зокрема доказів оскарження вказаного договору у судовому порядку, або визнання його недійсним тощо.

Навпаки, той факт, що відповідач приймав товар від Закритого акціонерного товариства «Кримметалоторг і Компанія», виписував відповідні довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, в яких були зазначенні найменування товару, які є тотожними з тим товаром, який був отриманий відповідачем за накладними.

Крім того, відповідач здійснював частково розрахунки за договором, при чому в графі найменування платежу зазначав – на підставі договору, рахунку.

За такими обставинами, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 50000,00 грн. заборгованості за поставлений товар, через що вимоги позивача про стягнення з Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій спілки організацій інвалідів України в особі Управління капітального будівництва Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій СОІУ заборгованості у розмірі 50000,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3413,34 грн. пені, 19416,35 грн. штрафу.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 4.1 Договору сторони передбачили, що за порушення строків оплати або передачі товару винна сторона сплачує на користь іншої пеню від суми неоплаченого або вартості непереданого товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на протязі всього строку прострочення.

Заявлена позивачем сума пені у розмірі 3413,34 грн. за період з 03.01.2008 р. по 04.04.2008 р. підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що у випадку порушення строків оплати або передачі товару більш як на 30 календарних днів винна сторона зобов’язана сплатити іншій стороні штраф від суми неоплаченого або вартості непереданого товару у розмір 2,25% за кожен тиждень, який пройшов з моменту настання строку оплати або передачі товару.

Заявлена позивачем сума штрафу у розмірі 19416,35 грн. підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача становить 22829,69 грн.

Частиною 2 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що порушення відповідачем зобов’язань по оплаті поставленого позивачем товару не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Іншого, всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України суду не доведено.

Пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

За таких обставин, враховуючи значну суму зобов’язання, штрафних санкцій, а також специфіку діяльності відповідача, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафних санкцій на 10 % та стягнути з Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій спілки організацій інвалідів України в особі Управління капітального будівництва Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій СОІУ суму штрафних санкцій у розмірі 20546,72 грн.

З приводу обставин, викладених відповідачем у відзиві на позов, суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Суд вважає неспроможним твердження відповідача щодо недодержання позивачем претензійного порядку врегулювання спору.

З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється включно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття124 Конституції України), судам підвідомчі всі спору про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) від 9 липня 2002 р. № 15-рп/2002 встановлено, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов’язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов’язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 6.3 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №02-5/78 від 04.03.1998 р., з наступними змінами та доповненнями, у разі, коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою державного мита, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 09.07.2008 р.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій спілки організацій інвалідів України (95006, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Р. Люксембург, 33/34; вул.. Проїздна, 32) в особі Управління капітального будівництва Кримського республіканського об’єднання інвалідних організацій СОІУ (95051, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Гоголя, 68, кв. 40, ідентифікаційний код 33375026) на користь Закритого акціонерного товариства «Кримметалоторг і Компанія» (95493, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Монтажна, 10, ідентифікаційний код 05512012, р/р 7 в ВАТ «Мегабанк» м. Харків МФО 351629) 50000,00 грн. основного боргу, 20546,72 грн. штрафних санкцій, 728,30 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.