ОбычныйТерминСписокопределенийАдресЦитатыФорматированныйконецформыначалоформыВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня
2008 р.

№ 2-108/07

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:

Н. Дунаєвської,
І. Воліка (доповідача),  М. Михайлюка,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

касаційні скарги

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

на ухвалу

від
01.02.2008

Запорізького апеляційного
господарського суду

у справі

№ 2-108/2007

за позовом

ОСОБА_4

1) ОСОБА_1, 2) ОСОБА_5,
3) ОСОБА_2,  4) ОСОБА_6,
5) ОСОБА_7, 6) ОСОБА_8,  7) ОСОБА_9,
8) ОСОБА_10,  9) ОСОБА_11,
10) ОСОБА_3,  11) ОСОБА_12, 12) ОСОБА_13,
13) ОСОБА_14, 14) ОСОБА_15

про

визнання факту
викупу та права власності часток у статутному фонді

В судове засідання
прибули представники сторін:

позивача

не з'явились;

відповідача-1

ОСОБА_16. (дов. від 05.12.2005 № 407);

відповідача-2

не з'явились;

відповідача-3

ОСОБА_16. (дов. від 05.12.2005 № 407);

Доповідач: Волік
І.М.

відповідача-4

не з'явились;

відповідача-5

не з'явились;

відповідача-6

не з'явились;

відповідача-7

не з'явились;

відповідача-8

не з'явились;

відповідача-9

не з'явились;

відповідача-10

ОСОБА_16. (дов. від 05.12.2005 № 407);

відповідача-11

не з'явились;

відповідача-12

не з'явились;

відповідача-13

ОСОБА_17

відповідача-14

не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2005 року
ОСОБА_4 поданий до Михайлівського
районного суду Запорізької області позов про визнання за ним права власності на
частки засновників ТОВ “Паллада”, а саме, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_8.

Рішенням Михайлівського
районного суду Запорізької області від 29.11.2005 позовні вимоги задоволені повністю.

Ухвалою апеляційним
судом Запорізької області від 31.01.2006 рішення Михайлівського районного суду Запорізької
області від 29.11.2005 скасовано, справа направлена на новий розгляд.

В ході нового розгляду
ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги,
а саме, позивач просить визнати за ним факт викупу ним часток у статутному фонді
ТОВ “Паллада” у ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та визнати за ОСОБА_4 право власності на майно ТОВ “Паллада” на
суму 64 078,46 грн., і в тому числі, на будівлі та споруди, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1

Заочним рішенням
Михайлівського районного суду Запорізької області від 07.08.2007 у справі №
2-108/2007 позов ОСОБА_4 задоволено; визнано дійсним договір купівлі-продажу часток у статутному фонді
ТОВ “Паллада” у розмірі 81,9 % загальною вартістю 18 698 грн. 47 коп. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_17, ОСОБА_15; визнано право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно у вигляді 8/10 частин будівліАДРЕСА_1 інші споруди комплексу.

Не погоджуючись
даним рішенням, ОСОБА_16, представник відповідачів - ОСОБА_1.,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати заочне рішення Михайлівського районного суду від 07.08.2007 у справі №
2-108/2007.

Ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 19.10.2007 у прийнятті апеляційної скарги вищевказаної
апеляційної скарги відмовлено, справу передано до Запорізького апеляційного господарського
суду за підвідомчістю.

Ухвалою Запорізького
апеляційного господарського суду від 01.02.2008 у справі № 2-108/2007 (колегія суддів:
О. Яценко, Н. Колодій, Н. Коробка) відмовлено ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3 у прийняті апеляційної скарги на заочне рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 07.08.2007 у справі № 2-108/2007.

Приймаючи оскаржувану
у справі ухвалу, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до п.
4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам
підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств,
що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Виходячи з п. 2
Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів" № 483-V від 15.12.2006 апеляційний господарський суд дійшов висновку
про необхідність встановлення підвідомчості та визначення в порядку якого судочинства
має розглядатись дана справа, а отже, з’ясування правової природи заявлених вимог
та суб’єктного складу учасників.

Згідно зі ст.
167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають,
змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Цією ж статтею передбачено,
що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді
(майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи
в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів)
даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а
також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

В позовній заяві,
за якою Михайлівським районним судом Запорізької області винесено заочне рішення,
ставляться дві вимоги: про визнання факту викупу (визнання договору дійсним) часток
у статутному фонді та визнання права власності на частки у статутному фонді ТОВ
“Паллада”.

Виходячи з положень
ст. 167 ГК України, відповідно до якої під корпоративними відносинами маються на
увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав,
господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога про визнання
факту викупу часток у статутному фонді товариства не є корпоративним спором.

Вимога про визнання
права власності на частку у статутному фонді товариства у вигляді майна також не
може розглядатись як спір, що виникає з корпоративних відносин, оскільки не є спором
між учасниками з приводу створення, діяльності та ліквідації товариства, а є спором
щодо визнання права власності на майно, що базується на цивільно-правових відносинах.

З огляду на вищевикладене,
апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що зазначений спір не підлягає
вирішенню в господарських судах, а є підвідомчим судам загальної юрисдикції, тобто
апеляційна скарга за даною справою має розглядатися апеляційним судом Запорізької
області, з огляду на положення ст. 15 ЦПК України.

Крім того, в оскаржуваній
ухвалі зауважено, що сторони по справі вправі оскаржити ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 19.10.2007 про передачу справи за підвідомчістю до Запорізького
апеляційного господарського суду.

Звертаючись до суду
з касаційними скаргами, ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3 посилаються на порушення господарським судом
апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваної ухвали норм права та просять про
її скасування.

Перевіряючи юридичну
оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський
суд України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши
матеріали справи та дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної
інстанції норм права, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень
Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 №
11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Рішення місцевого суду та постанова суду апеляційної інстанції не
відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному
і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Позовні вимоги у
даній справі заявлені (з урахуванням уточнень, здійснених в ході нового розгляду
справи) щодо визнання факту викупу позивачем часток у статутному фонді ТОВ “Паллада”
у ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та визнання за ОСОБА_4 права власності на майно ТОВ “Паллада” на
суму 64 078,46 грн., і в тому числі, на будівлі та споруди, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1

Порядок виходу учасника
з господарського товариства регламентовано ст.ст. 126, 148 ЦК України, ст. ст.
54, 71 Закону про господарські товариства.

Вихід учасника з
товариства зумовлює припинення корпоративних відносин між учасником і товариством.
Правовим наслідком виходу учасника є виникнення у товариства зобов’язань щодо здійснення
з ним розрахунків.

Зокрема, ст. 54
Закону України "Про господарські товариства" передбачає, що при виході
учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна
його частці у статутному капіталі. Така виплата провадиться після затвердження звіту
за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Учаснику,
який вибув, виплачується також належна йому частка прибутку, одержаного товариством
в даному році до моменту його виходу.

Вищенаведена категорія
спорів відноситься до корпоративних та підлягає розгляду в господарському суді,
на відміну від спору, що виник між сторонами у даній справі, з огляду на наступне.

Законом України
№ 483-V до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. Зазначеним законом
також визначено поняття корпоративних відносин як відносин, що виникають, змінюються
та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ч.
1 ст. 167 ГК України, яка визначає зміст корпоративних прав, корпоративні права
- це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та
активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними документами.

Підвідомчість справ
загальним і господарським судам визначається законодавством. У разі відсутності
прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб’єктним
складом. Зокрема, на підставі ст. 1 ГПК господарським судам підвідомчі спори щодо
захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств,
установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи. При цьому справи,
що виникають з корпоративних відносин, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК підвідомчі
господарським судам незалежно від того, які особи –юридичні чи фізичні –є учасниками
корпоративних відносин, з яких виник спір. Тому, якщо стороною у справі є фізична
особа, вирішального значення при розмежуванні юрисдикцій набуває питання, чи є дана
справа такою, що виникає з корпоративних відносин.

Як випливає зі змісту
п. 1 ч. 4 ст. 12 ГПК України, до корпоративних спорів належать спори між учасниками
(акціонерами) господарського товариства з приводу створення, припинення товариства
та управління його діяльністю. Оскільки установчі документи господарського товариства
затверджуються під час створення товариства, подаються для державної реєстрації
товариства та в подальшому регулюють відносини з приводу управління господарським
товариством, спори за позовами учасників товариства про визнання недійсними установчих
документів товариства або їх частини, змін до них належать до корпоративних і вирішуються
господарськими судами за місцезнаходженням відповідних господарських товариств.

Пункт 4 ч. 1 ст.
12 ГПК передбачає такий склад сторін корпоративного спору: 1) учасник (акціонер,
засновник) господарського товариства, в тому числі такий, що вибув, та товариство
або 2) учасники (акціонери, засновники) господарського товариства у спорі між ними,
пов'язаному із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням цього товариства.

Однак, вищенаведені
законодавчі положення не відносять до складу сторін корпоративного спору осіб, які
не є і не були його учасниками, як позивач у даній справі, однак претендують на
набуття корпоративних прав шляхом викупу частки майна господарського товариства
у його учасників (відповідачів), що відповідно до рішення загальних зборів від
05.06.2003 вийшли зі складу товариства та товариство було ліквідовано, як вбачається
з матеріалів справи,

Положення п. 4 ч.
1 ст. 12 ГПК не підлягають розширеному тлумаченню щодо справ, пов’язаних із створенням,
діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо
стороною у справі не є ні господарське товариство, ні його учасник (засновник, акціонер),
у тому числі такий, що вибув.

Висновок апеляційного
господарського суду про те, що спір у даній справі не підлягає розгляду в господарських
судах є обґрунтованим і законним, відповідає фактичним обставинам та наявним матеріалам
справи, нормам матеріального і процесуального права. Оскільки доводи касаційної
скарги не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження
колегія суддів Вищого господарського суду України залишає оскаржувану ухвалу апеляційного
господарського суду без змін.

Керуючись ст. ст.
1115, 1117, 1119-11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський
суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького
апеляційного господарського суду від 01.02.2008 у справі № 2-108/2007 залишити без
змін.

Головуючий, суддя
Н. Дунаєвська

Судді: І.Волік

М. Михайлюк