ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№ 6/554-35/357

Доповідач –суддя Плюшко І.А.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення           Господарського суду міста Києва від 24.09.2007р

та на постанову           Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 року

у справі                                                  № 6/554-35/357

господарського суду                              міста Києва

за позовом          Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз"

до           Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

третя особа на стороні

відповідача          Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про          зобов'язання вчинити дії

за участю представників:

позивача –          Сіденко Л. В. –дов. № 37/146 від 25.12.2007 року

відповідача –          Мицька Р. М. –дов. № 247/10 від 23.12.2007 року

третьої особи –          Паца В. О. –дов. № 14-30 від 10.01.2008 року

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2006 року залучено до участі у справі, як третю особу на стороні відповідача Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України".

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.09.2007 року (суддя Літвінова М.Є.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 року (судді: Капацин Н.В., Калатай Н.Ф., Смірнова Л.Г.) позовні вимоги задоволено повністю. Зобов'язано Дочірню компанію "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" підписати негайно з моменту набрання рішенням законної сили акти передачі-приймання природного газу: за квітень 2006 від 30.04.2006; за травень 2006 від 31.05.2006 та за червень 2006 від 30.06.2006 року за договором № 06/05-1891 від 19.12.2005 та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти попередніх інстанцій скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги касаційної скарги Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" обґрунтовує тим, що постанова Київського апеляційного господарського суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили наступне:

між Дочірньою компанією “Газ України” Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Відкритим акціонерним товариством “Сумигаз” був укладений договір на постачання природного газу від 19.12.2005 року № 06/05-1891 відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю в 2006 році природний газ з урахуванням обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Газ, що передається за даним договором видобутий на території України та отриманий Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за зовнішньоекономічними контрактами та переданий постачальнику за договором купівлі-продажу між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" і постачальником. Походження газу, що передається коригується постачальником в односторонньому порядку, в залежності від наявності відповідних ресурсів газу. Відповідно до п. 1.3. договору газ, що постачається за даним договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

Додатковими угодами № 1 від 25.04.2006 року та № 2 від 31.05.2007 року до договору № 06/05-1891 від 19.12.2005 року сторонами змінювалась ціна газу.

Пунктами 3.3 і 3.4. договору № 06/05-1891 в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 30.01.2006 року встановлено, що приймання-передача газу поставленого відповідачем позивачу у відповідному місяці, оформляється щомісячними актами приймання-передачі газу в яких визначається обсяг фактично переданого газу; в акті приймання-передачі газу окремим рядком визначаються обсяги розбалансування (притоків або відтоків газу); не пізніше 8 числа місяця наступного за місяцем поставки газу, позивач зобов'язується надати відповідачу два примірники акту приймання-передачі газу, підписані та скріпленні печаткою.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема: безпосередньо з закону або іншого нормативного акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Преамбулою Договору № 06/05-1891 визначено, що сторони, укладаючи даний договір, керуючись рядом нормативних документів в тому числі постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1729 "Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом" та іншими нормативними документами, які регламентують поставку та розподіл природного газу.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про нафту і газ" Кабінет Міністрів України та інші уповноважені на це органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених законом, реалізують державну політику в нафтовій галузі та здійснюють управління нею.

Постановою Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.2001 року "Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом" в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 813 від 09.06.2006 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, потреба в природному газі населення задовольняється з ресурсів газу, видобутого підприємствами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Національної акціонерної компанії "Надра Україна", Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", іншими господарськими товариствами частка держави у статутному фонді яких перевищує 50 відсотків, а також господарськими товариствами, більш ніж 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств , акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, та з інших ресурсів природного газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Даною постановою визначено, що газотранспортні та газодобувні підприємства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України, а також суб'єкти господарської діяльності, що мають ліцензію на розподіл природного і нафтового газу, зокрема відповідно до порядку оформлення актів приймання-передачі газу підписують до 5 числа місяця, що настає за звітним, акти приймання –передачі газу, що пройшов через газорозподільні станції.

Відповідно до пункту 1.2. договору № 06/05-1891 газ, що передається за даним договором видобутий на території України та отриманий Національною акціонерною компанію "Нафтогаз України" за зовнішньоекономічними контрактами та переданий постачальнику за договором купівлі-продажу між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" і постачальником. Пункт 2.4. даного договору передбачає, що походження газу, що передається коригується постачальником в односторонньому порядку, в залежності від наявності відповідних ресурсів газу. В п. 3.1. зазначено, що постачальник передає покупцю газ (отриманий за зовнішньоекономічними контрактами) в загальному потоці газу в газотранспортну систему ДК "Укртрансгаз", або (газ видобутий на території України) в пунктах виміру газу, які знаходяться в місцях приймання-передачі газу з промислу в газотранспортну систему.

Позивачем направлено відповідачу акти передачі-приймання природного газу за квітень 2006 року від 30.04.2006 року загальним обсягом 44 037,383 тис. куб. м. вартістю 4 815 992,89 грн., за травень 2006 року від 31.05.2006 року загальним обсягом 21655,955 тис. куб. м. вартістю 3 321 328,01 грн., за червень 2006 року від 30.06.2006 року загальним обсягом 11 023,287 тис. куб. м. вартістю 1 200 729,73 грн. При розрахунку вартості поставленого газу позивачем застосовувалась ціна газу, встановлена: за квітень 2006 року –пунктом 4.1. Договору № 06/05-1891, за травень 2006 року –додатковою угодою № 1 від 25.04.2006 року до договору №06/05-1891, за червень 2006 року –додатковою угодою № 2 від 31.05.2006 року до договору "06/05-1891.

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" перерахувало на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання власника газу Дочірньої компанії "Газ України" грошові кошти в квітні 2006 року –7 247 874,13 грн., в травні 2006 року –5 969 246,34 грн., в червні 2006 року –25 10 125,36 грн.

Крім того, акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків. При цьому, відповідно до п. 5.1. договору, остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Апеляційною інстанцією досліджено податкові накладні № 10735, №10736, №10737, із яких визначаються обсяги поставки газу та оплата, а саме: 44032,383 тис. куб. м. вартістю 4 815 992, 89 грн., 21 655,955 тис. куб. м. вартістю 3 321 328, 01 грн., 11023,287 тис. куб. м. вартістю 1 200 729,73 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. Платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата яка припадає на податковий період, протягом якого відбулася будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої –дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) –дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" сплачено за природний газ за квітень, травень, червень 2006 року, а Дочірньою компанією "Газ України" не надано доказів повернення коштів на підставі пункту 2.35. інструкції Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті та статті 35 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", як помилково зарахованих Дочірній компанії "Газ України".

Пункт 2.4. договору передбачає, що походження газу, що передається (видобутого на території України або отриманого за зовнішньоекономічними контрактами), коригується постачальником в односторонньому порядку, в залежності від наявності відповідних ресурсів газу. Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" поставлено природний газ та сплачено за нього кошти, а тому зобов'язання щодо підписання актів передачі-приймання природного газу, яке обумовлено договором, не повинно залежати від походження природного газу.

Стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Не підписання актів передачі-приймання природного газу унеможливлює відображення у бухгалтерському обліку факту проведеної господарської операції.

Твердження Дочірньої компанії "Газ України" про те, що чинним законодавством не передбачено підстав захисту прав та інтересів шляхом зобов'язання сторони за договором поставки оформлення товарно-супровідних документів, зокрема, актів прийому-передачі природного газу –безпідставне, оскільки ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, до способів захисту віднесено, зокрема, примусове виконання обов'язку, або іншим способом, що встановлений законом або договором, перелік способів захисту не є вичерпним. Обов'язок підписання актів приймання-передачі газу встановлений пунктами 3.3, 3.4. договору №06/05-1891.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов'язання повинні виконувати належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Колегія вважає, що судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи по суті правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, висновки судів першої та апеляційної інстанції про обґрунтованість позовних вимог є правомірними.

Отже, при вирішенні спору, судами попередніх інстанцій правильно встановлені усі обставини, що мають значення для справи, їм надана вірна юридична оцінка, норми права застосовані вірно, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За наведених вище обставин, Вищий господарський суд України не знайшов законних підстав для повного або часткового задоволення вимог касаційної скарги, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище і керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2007р та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 року у справі № 6/554-35/357 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 І. А. Плюшко

Судді                                                                                                    С. С. Разводова

С. С.Самусенко