ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/180

26.05.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства "Київгаз"

До

Державного підприємства "Завод 410 цивільної авіації"

Про

стягнення 1618 387,20 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В засіданнях приймали участь представники сторін :

Від позивача : Кравчук А.М.- представник за довіреністю № Д-26/07 від 30.05.2007 року;

Від відповідача : Антонечко Г.О.- представник за довіреністю № 48-92 від 17.01.2008 року; Фастовець В.В.- представник за довіреністю № 48-576 від 17.03.2008 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Київгаз" до Державного підприємства "Завод 410 цивільної авіації" про стягнення 1618 387,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2008 р. порушено провадження у справі № 37/180, розгляд справи було призначено на 13.05.2008 р. о 14-30.

Представник відповідача в судове засіданні 13.05.2008 року не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі не виконав, проте через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом клопотання про відкладення розгляду справи було задоволено та ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2008 року розгляд справи було відкладено до 26.05.2008 року у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв’язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

Відповідач 23.05.2008 року через канцелярію Господарського суду подав клопотання про розстрочення виконання рішення.

В судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги та підтримав подане клопотання про розстрочення виконання рішення, зазначаючи, що підприємство знаходиться в дуже тяжкому фінансовому становищі.

Представник позивача проти поданого клопотання заперечував.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26.05.2008 року за згодою представників сторін суд оголосив лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Київгаз" (постачальник) та Державним підприємством "Завод 410 цивільної авіації" (споживач) був укладений договір № 34524 на поставку природного газу та надання послуг з його транспортування (далі –договір).

Згідно пункту 1.1 договору сторони погодили, що постачальник зобов’язується поставити природний газ, а також виконати послуги з його транспортування розподільними газопроводами від ГРС магістрального газопроводу до ГРП споживача, а споживач зобов’язується прийняти газ та оплати на умовах цього договору.

На виконання умов договору, позивачем відповідачу в січні –березні 2008 року було поставлено природного газу та надано послуги по транспортуванню газу вартістю 1678247,44 грн., що підтверджується актами прийому передачі природного газу від 31.01.2008 року, 29.02.2008 року, 31.03.2008 року, які належним чином підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідач в порушення умов договору, за надані позивачем послуги розрахувався частково, в зв’язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 1478247,44 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач виконав свої зобов’язання, покладені на нього договором, в повному обсязі.

Відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Як визначено частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (споживача) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а споживач зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1 договору та протоколу розбіжностей до нього сторони погодили, що оплата вартості газу та послуг з його транспортування проводиться споживачем виключного грошовими коштами в такому порядку :

-          авансовий платіж в лютому місяці споживач здійснює до 15.02.2008 року в розмірі 20 % вартості послуг, передбачених договором на місяць поставки газу. Остаточний розрахунок здійснюється протягом п’яти календарних днів наступного місяця після надання послуг, виходячи з вартості фактично отриманих, але не сплачених послуг за звітний місяць;

-          авансовий платіж в березні місяці споживач здійснює до 15.03.2008 року в розмірі 40 % вартості послуг, передбачених договором на місяць поставки газу. Остаточний розрахунок здійснюється протягом п’яти календарних днів наступного місяця після надання послуг, виходячи з вартості фактично отриманих, але не сплачених послуг за звітний місяць;

-          авансовий платіж в березні місяці споживач здійснює до 15.04.2008 року в розмірі 60 % вартості послуг, передбачених договором на місяць поставки газу. Остаточний розрахунок здійснюється протягом п’яти календарних днів наступного місяця після надання послуг, виходячи з вартості фактично отриманих, але не сплачених послуг за звітний місяць;

-          авансовий платіж в травні місяці і наступних місяцях споживач здійснює до 15-го числа поточного місяця в розмірі 100 % вартості послуг, передбачених договором на місяць поставки газу. Остаточний розрахунок здійснюється протягом п’яти календарних днів наступного місяця після надання послуг, виходячи з вартості фактично отриманих, але не сплачених послуг за звітний місяць;

Отже, судом встановлено, що сторони погодили строк виконання зобов’язання щодо оплати вартості газу та послуг з його транспортування, проте відповідач, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору за надані послуги повністю не розрахувався.

Таким чином, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то за таких обставин, позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 1478247,44 грн. визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача 13465,73 грн. –інфляційні витрати та 3736,11 грн. –3% річних за період прострочення платежу, пеню за несвоєчасне виконання взятих відповідачем на себе зобов’язань в розмірі 45455,97 грн. та 7 % штрафу в розмірі 77481,95 грн. (розрахунок у матеріалах справи).

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов’язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов’язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов’язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем грошового зобов’язання, з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 3736,11 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 13465,73 грн. – інфляційних витрат, розмір яких визначений за обґрунтованим розрахунком позивача.

Крім того, згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546, статті 549 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 7.3 договору сторони встановили, що в разі неоплати або несвоєчасної оплати за надані послуги з газопостачання у строки, зазначені у п. 6.1 даного договору, споживач сплачує на користь ВАТ "Київгаз", крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення, пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Згідно статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань в розмірі 45455,97 грн. та 7 % штрафу в розмірі 77481,95 грн., обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи тяжке фінансове становище відповідача, подане відповідачем клопотання, суд вважає за необхідність використатити право, надане суду пунктом 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, та розстрочити виконання рішення на 5 місяців.

Розстрочуючи виконання рішення суд приймає до уваги ті умови та обставини, що при застосуванні пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України щодо розстрочення виконання рішення № 37/180 від 26.05.2008 року, виконання вказаного рішення є більш вірогідним і є підстави вважати, що відповідач вчинить заходи щодо його належного і своєчасного виконання.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 192, 193, 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 526, 530, 546, 549, 551, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства "Завод 410 цивільної авіації" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 4-б, код ЄДРПОУ 03346 (один мільйон чотириста сімдесят вісім тисяч двісті сорок сім) грн. 44 коп. - основного боргу, 13465 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят п’ять) грн. 73 коп. - інфляційні витрати, 3736 (три тисячі сімсот тридцять шість) грн. 11 коп. - 3% річних від простроченої суми, 45455 (сорок п’ять тисяч чотириста п’ятдесят п’ять) грн. 97 коп. –пені, 77481 (сімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 95 коп. –7 % штрафу, 16183 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 87 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять ) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, розстрочивши виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2008 р. у справі № 37/180 на п’ять місяців наступним чином:

-          з 20.06.2008 року - 295649 (двісті дев’яносто п’ять тисяч шістсот сорок дев’ять) грн. 50 коп. –основного боргу, 2693 (дві тисячі шістсот дев’яносто три) грн. 09 коп. - інфляційні витрати, 747 (сімсот сорок сім) грн. 22 коп. - 3% річних від простроченої суми, 9091 (дев’ять тисяч дев’яносто одна) грн. 19 коп. –пені, 15496 (п'ятнадцять тисяч чотириста дев’яносто шість) грн. 39 коп. –штрафу, 16183 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 87 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять ) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

-          з 20.07.2008 року - 295649 (двісті дев’яносто п’ять тисяч шістсот сорок дев’ять) грн. 50 коп. –основного боргу, 2693 (дві тисячі шістсот дев’яносто три) грн. 09 коп. - інфляційні витрати, 747 (сімсот сорок сім) грн. 22 коп. - 3% річних від простроченої суми, 9091 (дев’ять тисяч дев’яносто одна) грн. 19 коп. –пені, 15496 (п'ятнадцять тисяч чотириста дев’яносто шість) грн. 39 коп. –штрафу,

-          з 20.08.2008 року 295649 (двісті дев’яносто п’ять тисяч шістсот сорок дев’ять) грн. 50 коп. –основного боргу, 2693 (дві тисячі шістсот дев’яносто три) грн. 09 коп. - інфляційні витрати, 747 (сімсот сорок сім) грн. 22 коп. - 3% річних від простроченої суми, 9091 (дев’ять тисяч дев’яносто одна) грн. 19 коп. –пені, 15496 (п'ятнадцять тисяч чотириста дев’яносто шість) грн. 39 коп. –штрафу,

-          з 20.09.2008 року 295649 (двісті дев’яносто п’ять тисяч шістсот сорок дев’ять) грн. 50 коп. –основного боргу, 2693 (дві тисячі шістсот дев’яносто три) грн. 09 коп. - інфляційні витрати, 747 (сімсот сорок сім) грн. 22 коп. - 3% річних від простроченої суми, 9091 (дев’ять тисяч дев’яносто одна) грн. 19 коп. –пені, 15496 (п'ятнадцять тисяч чотириста дев’яносто шість) грн. 39 коп. –штрафу,

-          з 20.10.2008 року 295649 (двісті дев’яносто п’ять тисяч шістсот сорок дев’ять) грн. 50 коп. –основного боргу, 2693 (дві тисячі шістсот дев’яносто три) грн. 09 коп. - інфляційні витрати, 747 (сімсот сорок сім) грн. 22 коп. - 3% річних від простроченої суми, 9091 (дев’ять тисяч дев’яносто одна) грн. 19 коп. –пені, 15496 (п'ятнадцять тисяч чотириста дев’яносто шість) грн. 39 коп. –штрафу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 29.05.2008 року.