ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 12/291

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ЗАТ "Науково-виробниче комерційне підприємство "Літа"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р.

у справі

№12/291

господарського суду

м.Києва

за позовом

ЗАТ "Науково-виробниче комерційне підприємство "Літа"

до відповідача-1:

Фонду приватизації комунального майна Печерського району м.Києва

до відповідача-2:

ТОВ "СИАЗ"

треті особи:

1)          Печерська районна у м.Києві рада;

2)          Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва "Печерськжитло"

про

визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 21.02.2006 р. №923

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Удод В.А.

від відповідача-1:

Опря Н.Л., Лісун І.В.

від відповідача-2:

не з'явився

від третьої особи-1:

Лисенко Я.О.

від третьої особи-2:

не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 27.11.2007 р. у справі №12/291 (суддя Прокопенко Л.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. (судді: Отрюх Б.В., Верховець А.А., Бондар С.В.), у задоволенні позовних вимог ЗАТ "Науково-виробниче комерційне підприємство "Літа" до Фонду приватизації комунального майна Печерського району м.Києва, ТОВ "СИАЗ", за участю третіх осіб: Печерської районної у м.Києві ради, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва "Печерськжитло" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 21.02.2006 р. №923 відмовлено; скасовано ухвалу господарського суду м.Києва від 13.07.2007 р. про вжиття заходів до забезпечення позову.

У касаційній скарзі ЗАТ "Науково-виробниче комерційне підприємство "Літа" просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. у справі №12/291, рішення господарського суду м.Києва від 27.11.2007 р. та постановити нове рішення, яким визнати договір купівлі-продажу від 21.02.2006 р. №923, укладений між Фондом приватизації комунального майна Печерського району м.Києва та ТОВ "СИАЗ", недійсним, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 2, 7, 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування", п.п. 49, 50, 53, 54 Закону України "Про Державну програму приватизації на 2000—2002 рр.", ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, оскільки: по-перше, висновок судів про припинення будь-яких правовідносин, що ґрунтуються на ст. 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та п.п. 49, 50 Закону України "Про Державну програму приватизації на 2000—2002 рр." у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди від 03.03.1999 р. і відмовою позивача його продовжувати не відповідає дійсності та матеріалам справи, оскільки договір оренди від 03.03.1999 р. ніколи не був укладений і підписаний сторонами; по-друге, укладання оскаржуваного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: м.Київ, Виноградний пров., 6 (літ. А) порушує права позивача, оскільки на день укладання вказаного договору був чинним договір оренди нежитлового приміщення за вказаною адресою від 15.11.2000 р. №11/302 (зі строком дії до 15.11.2007 р.), укладений між Державним комунальним підприємством по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території Печерського району м.Києва та позивачем; по-третє, ухвалою господарського суду м.Києва від 13.02.2006 р. у справі №12/461 було заборонено до закінчення розгляду спору по суті Печерській в м.Києві районній раді приймати рішення про приватизацію спірного нежитлового приміщення шляхом викупу не тільки ТОВ НВФ "Техмашсервіс", а й будь-якій іншій юридичній чи фізичній особі; по-четверте, господарськими судами порушено ст.ст. 7, 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", оскільки вищезазначений об'єкт приватизації не був включений до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, затвердженого Київською міською радою.

Відповідач-2 та третя особа-2 не скористався своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1, третьої особи-1, перевіривши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Відповідно до рішення конкурсної комісії Печерської районної Ради народних депутатів від 27.09.1995 р. №8 покупцем об'єкта приватизації —майна цілісного майнового комплексу Державного підприємства сфери послуг "Стенограф", що знаходиться за адресою: м.Київ, провулок Виноградний, 6, було визначено Науково-виробниче комерційне підприємство "Літа".

27.10.1995 р. між представництвом Фонду державного майна України у Печерському районі м.Києва та Науково-виробничим комерційним підприємством "Літа" було укладено договір №33 купівлі-продажу державного майна, на підставі якого Науково-виробниче комерційне підприємство "Літа", правонаступником якого є позивач, придбало у власність майно цілісного майнового комплексу Державного підприємства сфери послуг (далі ДПСП) "Стенограф", що знаходиться за адресою: м.Київ, пров.Виноградний, 6.

Відповідно до п. 1.2 договору купівлі-продажу державного майна від 27.10.1995 р. №33 право власності на майно переходить до покупця з моменту підписання акта прийому-передачі.

Відповідно до акта передачі державного майна Державного підприємства сфери послуг "Стенограф", складеного 24.04.1997 р., нежиле приміщення загальною площею 126,6 кв.м за адресою: м.Київ, пров.Вино градний, 6 (літера "А") не увійшло до переліку державного майна, що передається на підставі договору купівлі-продажу державного майна від 27.10.1995 р. №33.

03.12.1997 р. позивач звернувся до голови Печерської райдержадміністрації з проханням надати дозвіл на викуп приміщення по Виноградному пров., 6.

Розпорядженням Печерської районної державної адміністрації м.Києва від 01.03.1999 р. №213 "Про надання в орендне користування нежитлового приміщення у буд. №6 на пров.Виноградному" позивачу надано в орендне користування нежитлове приміщення першого поверху площею 126,6 кв.м у буд. №6 на пров.Виноградному (літера "А") для побутового обслуговування населення по наданню стенографічних послуг; рекомендовано Державному комунальному підприємству по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території Печерського району укласти договір оренди строком на один рік з подальшим розглядом терміну його дії.

У зв’язку з гарантованим діючим законодавством правом позивача на 10-річну оренду приміщення (п. 6 ст. 5 Закону України “Про приватизацію державного майна”), позивач 23.04.1999 р. звернувся до орендодавця з проханням встановити термін договору оренди до 03.03.2009 р.

За твердженням позивача, 15.11.2000 р. між Державним комунальним підприємством по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території Печерського району (орендодавець) та Науково-виробничим підприємством "Літа" (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №11/302, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в користування нежитлове приміщення для майстерні побутового обслуговування населення по пров.Виноградному, 6 площею 126,6 кв.м., 1 поверх на термін з 15.11.2000 р. до 15.11.2007 р.

07.12.2000 р. позивач, у зв'язку з великою заборгованістю державних установ перед підприємством і неможливістю оплатити вартість приміщення, в якому знаходиться приватизоване майно ДПСП "Стенограф", звернувся з листом №12/7-1 до голови Печерської райдержадміністрації м.Києва з проханням зняти приміщення з приватизації, на що листом від 16.01.2001 р. №7334/3 позивача повідомлено, що зазначене питання буде винесене на розгляд чергової сесії районної ради.

Рішенням господарського суду м.Києва від 15.01.2002 р. у справі №4/603 (розглянутій без участі позивача) позивача було виселено зі спірного приміщення у зв'язку з закінченням терміну договору оренди від 03.03.1999 р.

Відповідно до акта державного виконавця від 04.04.2002 р. позивача було виселено з нежитлового приміщення загальною площею 126,6 кв.м по пров.Виноградному, буд. 6 в м.Києві на підставі рішення господарського суду м.Києва від 15.01.2002 р. у справі №4/603.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 13.06.2002 р. у справі №2-1979/14 дії державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції м.Києва щодо виселення позивача з приміщення визнано неправомірними і зобов'язано державних виконавців звільнити з-під арешту майно, яке належить позивачу та розташоване за адресою: м.Київ, пров.Виноградний, 6. Зазначене рішення вступило в законну силу, проте не було виконано.

Розпорядженням Печерської районної у м.Києві державної адміністрації від 14.07.2003 р. №1041 "Про надання в орендне користування нежитлового приміщення в будинку №6 у пров.Виноградному" надано ТОВ НВФ "Техмашсервіс" в орендне користування нежитлове приміщення загальною площею 193,7 кв.м, у т.ч.: 66,8 кв.м —першого цокольного поверху, 126,9 кв.м —першого поверху, для розміщення офісу в буд. № 6 у пров.Виноградному терміном на один рік.

16.07.2003 р. між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва "Печерськжитло" (орендодавець) та ТОВ НВФ "Техмашсервіс" (орендар) укладено договір №186/602 оренди нежитлового приміщення для розміщення офісу у пров.Виноград ному, 6 загальною площею 193,7 кв.м, у т.ч.: цоколь —66,8 кв.м, перший поверх —126,9 кв.м з терміном дії з 16.07.2003 р. до 16.07.2004 р.

З метою повернення майна та приміщення в орендне користування позивачем було подано позов до господарського суду м.Києва (справа №12/461), під час розгляду якої позивачу стало відомо про те, що приміщення за розпорядженням Печерської районної у м Києві ради від 14.07.2003 р. №1041 надане ТОВ НВФ "Техмашсервіс" у користування на умовах оренди.

Ухвалами господарського суду м.Києва у справі №12/461 від 17.09.2003 р. та від 08.10.2003 р. Печерській районній у м.Києві раді було заборонено виносити на розгляд сесії заяву ТОВ НВФ "Техмашсервіс" про приватизацію нежитлового приміщення по пров.Виноградному, 6 у м. Києві.

12.11.2003 р. листом №992 Фонд приватизації комунального майна Печерського району м.Києва повідомив позивача, що ухвала господарського суду м.Києва, якою винесена заборона виносити на розгляд сесії Печерської районної у м.Києві ради питання про приватизацію шляхом викупу орендарем нежилого приміщення у жилому будинку за адресою: пров.Виноградний, 6, взята до уваги, тому процес приватизації шляхом викупу орендарем ТОВ НВФ "Техномашсервіс" призупинений до прийняття господарським судом м.Києва остаточного рішення.

У зв'язку з відмовою ТОВ НВФ "Техмашсервіс" від оренди приміщення, розпорядженням Печерської районної у м. Києві раді від 09.11.2005 р. №474-р "Про надання в орендне користування нежитлового приміщення в будинку №6 по пров.Виноградному" надано ТОВ "СИАЗ" (відповідачу-2) в орендне користування нежитлове приміщення загальною площею 201,9 кв.м, в т.ч. 135,7 кв.м для розміщення органу управління та 66,2 кв.м для розміщення складу непродовольчих товарів в буд. №6 по пров.Виноградному; запропоновано Комунальному підприємству по утриманню та експлуатації житлового фонду "Липкижитлосервіс" укласти договір оренди на зазначене приміщення терміном з 09.11.2005 р. по 06.11.2006 р.

09.11.2005 р. між Комунальним підприємством по утриманню та експлуатації житлового фонду "Липкижитлосервіс" та ТОВ "СИАЗ" укладено договір №440/1 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Печерського району м.Києва терміном з 09.11.2005 р. по 06.11.2006 р.

Рішенням дев'ятої сесії четвертого скликання Печерської районної у м.Києві ради від 20.12.2005 р. №49 "Про приватизацію майна, що належить до комунальної власності територіальної громади Печерського району м.Києва" визнано таким, що втратив чинність п. 14 додатку №1 до рішення 4 сесії Печерської районної у м.Києві ради від 09.10.2003р. №11 щодо приватизації нежилого приміщення по пров.Виноградному, 6 орендарем ТОВ НВФ "Техмашсервіс", знято заборону та затверджено на приватизацію шляхом викупу орендарями вбудовані нежилі приміщення та будівлю згідно з додатком №2, в тому числі нежилі приміщення по пров.Виноградний, 6 орендарем ТОВ "СИАЗ".

21.02.2006 р. згідно з рішенням 9 сесії IV скликання Печерської районної у м.Києві ради від 20.12.2005 р. №49 між Фондом приватизації комунального майна Печерського району м.Києва (продавець) та ТОВ "СИАЗ" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень №923, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованим у реєстрі за №795.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору продавець продав, а покупець придбав нежилі приміщення з №1 по №13 (з першого по тринадцяте) №№ І, II (групи приміщень № 68) загальною площею 189,90 кв.м за адресою: м.Київ, Виноградний провулок, №6 (літера "А").

Позивач, вважаючи, що зазначений договір, укладений з порушенням норм чинного законодавства (п.п. 48, 49, 53 Державної програми приватизації на 2000–2002 рр., ч. 2 ст. 289 Господарського кодексу України, ст. 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", рішення Конституційного Суду України від 13.12.2000 р.), порушує право позивача як орендаря спірного нежитлового приміщення за договором оренди від 15.11.2000 р. і власника приватизованого об'єкта на приватизацію вказаних нежилих приміщень шляхом викупу, звернувся до господарського суду з позовом до Фонду приватизації комунального майна Печерського району м.Києва, ТОВ "СИАЗ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень №923, укладеного 21.02.2006 р. між Фондом приватизації комунального майна Печерського району м.Києва та ТОВ "СИАЗ", посвідченого 21.02.2006 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №795.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що: по-перше, у позивача на дату укладання оскаржуваного договору —21.02.2006 р. було відсутнє право на оренду спірного приміщення (і, відповідно, на його наступний викуп) у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди приміщення від 03.03.1999 р.; по-друге, у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди від 03.03.1999 р. №11/302 на підставі рішення господарського суду м.Києва від 15.01.2002 р. у справі №4/603 та постанови відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м.Києві від 04.04.2002 р. позивача виселено з орендованого приміщення; по-третє, посилання позивача на укладання з ним договору оренди спірного майна від 15.11.2000 р. зі строком дії до 15.11.2007 р. (і, відповідно, порушення його права на викуп як орендаря спірного приміщення і власника приватизованого об'єкта) судом не взято до уваги, оскільки (за висновком суду) суд у межах розгляду господарської справи не має компетенції встановлювати, чи справді мав місце факт укладання з позивачем договору оренди від 15.11.2000 р.; по-четверте, відповідачем не порушено ухвали господарського суду м.Києва від 17.09.2003 р., від 08.10.2003 р. та від 13.02.2006 р. у справі №12/461 про заборону Печерській районній у м.Києві раді приймати рішення відносно приватизації спірного нежитлового приміщення, оскільки ухвали господарського суду від 17.09.2003 р. та від 08.10.2003 р. встановлювали заборону виносити на розгляд сесії питання щодо приватизації спірних нежитлових приміщень ТОВ НВФ "Техмашсервіс", а ухвала господарського суду м.Києва від 13.02.2006 р. (яка забороняла Печерській районній в м.Києві раді приймати рішення відносно приватизації спірного приміщення шляхом викупу і будь-яким іншим юридичним і фізичним особам), була прийнята після прийняття Печерською районною радою рішення від 20.12.2005 р. №49 і не встановлювала заборони на відчуження спірного нежитлового приміщення, у зв'язку з чим оскаржувані договір купівлі-продажу від 21.02.2006 р. відповідає вимогам чинного законодавства.

Однак, вищезазначені висновки господарських судів не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, як це передбачено ст. 43 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Так, господарськими судами не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано оцінки наявним у справі доказам.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" будівлі (споруди, приміщення) приватизуються разом з розташованими в них об'єктами приватизації, крім випадків відмови покупця від приватизації будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт, що приватизується шляхом викупу, або якщо на це немає прямої заборони відповідно Фонду державного майна України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи місцевої Ради відповідного рівня.

У разі відмови покупця від приватизації будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт, що приватизується шляхом викупу, зазначені будівлі (споруди, приміщення) передаються у встановленому порядку власникам приватизованих об'єктів в оренду на строк не менш як десять років (п. 3 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)").

Відповідно до п. 53 Державної програми приватизації на 2000–2002 рр., затвердженої Законом України "Про Державну програму приватизації", у разі якщо державний орган приватизації звертається до орендаря з пропозицією приватизувати орендоване майно, а орендар не погоджується на викуп такого майна, державний орган приватизації може запропонувати зазначене майно для продажу на конкурентних засадах. При цьому договір оренди зберігає свою силу для нового власника. Продаж орендованих нежилих приміщень, будівель та споруд незалежно від відомчого підпорядкування здійснюється шляхом приватизації відповідно до законодавства України.

Господарськими судами встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником об'єкта приватизації (майна цілісного майнового комплексу), розташованого у спірному нежитловому приміщенні за адресою: м.Київ, пров.Виноградний, 6 згідно з договором купівлі-продажу державного майна від 27.10.1995 р. №33, укладеного між представництвом Фонду державного майна України у Печерському районі м.Києва та Науково-виробничим комерційним підприємством "Літа".

Предметом позву є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень №923, укладеного 21.02.2006 р. між Фондом приватизації комунального майна Печерського району м.Києва та ТОВ "СИАЗ" з порушенням вимог Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Державної програми приватизації на 2000–2002 рр., який порушує переважне право позивача на викуп як орендаря спірного приміщення на підставі договору оренди від 15.11.2000 р. №11/302 (з терміном дії до 15.11.2007 р.) і власника приватизованого об'єкта, розташованого у спірному приміщенні.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі виходить встановлення факту чи був позивач орендарем спірного приміщення на підставі договору оренди від 15.11.2000 р. №11/302 на час укладання оскаржуваного договору.

Однак, господарські суди попередніх інстанцій, обмежившись посиланням на відсутність у позивача будь-яких прав на спірне приміщення у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди від 03.03.1999 р., не надали оцінки доводам позивача про те, що договір оренди від 03.03.1999 р. терміном дії 1 рік ніколи не було укладено і підписано сторонами. Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази укладання договору оренди спірного приміщення від 03.03.1999 р. (в матеріалах справи знаходяться лише копії проекту непідписаного сторонами договору оренди від 03.03.1999 р., надані позивачем і першим відповідачем).

Однак, господарські суди першої та апеляційної інстанцій, дійшовши висновку про відсутність у позивача будь-яких прав на спірне приміщення у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди від 03.03.1999 р. за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів укладання вказаного договору, в той же час не надали належної оцінки доводам позивача щодо укладання договору оренди спірного приміщення від 15.11.2000 р. (терміном дії до 15.11.2007 р.) за наявності в матеріалах справи нотаріально засвідченої копії договору оренди спірного нежитлового приміщення від 15.11.2000 р. №11/302, укладеного між позивачем і Державним комунальним підприємством по утриманню будівель, споруд та прибудинкової території Печерського району, підписаного і скріпленого печатками орендодавця і орендаря —т. 1, а.с. 113–116 (докази визнання вказаного договору оренди недійсним в установленому Законом порядку в матеріалах справи відсутні).

Викладене свідчить про те, що судами зроблено висновки при неповно встановлених обставинах справи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови "Про судове рішення" від 29.12.1976 р. №11 рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв'язку з наведеним та врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч. 2 ст. 1115 та ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа —передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у зазначеній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством засоби для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст.ст. 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ "Науково-виробниче комерційне підприємство "Літа" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. у справі №12/291 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. та рішення господарського суду м.Києва від 27.11.2007 р. у справі №12/291 скасувати.

Справу №12/291 направити до господарського суду м.Києва на новий розгляд.

Головуючий

К.Грейц

Судді:

О.Глос

С.Бакуліна