ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2008 р. Справа № 47/207-08

вх. № 5468/5-47

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Магеррамова В.Є. за довіреністю від 08.08.2008р.; відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Приватного підприємця Урсуленко Олексія Анатолійовича, м.Херсон

до Приватного підприємства "Компанія Ладья", м. Харків

про стягнення 44551,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 35443,69грн., пені у розмірі 9107,38грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору поставки №4533 від 24.09.2007р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 445,51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Представник позивача 28.08.2008р. надав через канцелярію суду документи, на виконання ухвали господарського суду Харківської області від 22.07.2008р., та заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача за договором поставки №4533 від 24.09.2007р. 96133,01грн. основного боргу, пеню за несвоєчасну оплату отриманої продукції в розмірі 26514,28грн., інфляцію за весь термін прострочення виконання грошового зобов"язання в розмірі 1972,44грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 890,46грн., судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене та те, що позивач надав відповідну заяву про збільшення позовних вимог з дотриманням чинного законодавства, не порушуючи охоронювані законом права та інтереси сторін, суд приймає надану заяву та продовжує розгляд справи з урахуванням цих змін.

Представник позивача 01.09.2008р. надав через канцелярію суду клопотання, в якому просить суд залучити до матеріалів справи оновлений розрахунок пені, з урахуванням розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, відповідно до чого розмір пені складає 11535,50грн.

Надані документи були досліджені судом та залучені до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, судом було встановлено наступне.

24.09.2007р. між сторонами було укладено договір поставки №4533, термін дії якого мав закінчиться 31.12.2007р., але, відповідно до п.9.2. зазначеного договору, він вважається пролонгованим на наступний календарний рік, а саме до 31.12.2008р.

Відповідно до умов договору позивач передає, а відповідач приймає у власність товар (напівфабрикати) виробництва ПП Урсуленко О.А.

Згідно п.3.1. договору на відповідача покладено обов"язок здійснювати оплату за отриманий товар протягом 30 календарних днів з моменту його отримання.

За видатковими накладними № 132852 від 24.04.2008р., № 133736 від 07.05.2008р. та № 134570 від 15.05.2008р. відповідачем було отримано товар на 14923,96грн., 13277,60грн. та 16072,68грн., відповідно. За отриману продукцію відповідач розрахувався лише частково, урахуванням чого заборгованість станом на 03.07.2008р. становить 35443,69грн., що підтвержується актом звірки взаємних розрахунків від 03.07.2008р., видатковими накладними, видатковими та приходними касовими ордерами.

Відповідно до заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог від 28.08.2008р., крім зазначеного, на підставі цього ж договору поставки на день розгляду справи у суді у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за поставлений товар за наступними накладними: видаткова накладна № 13323 від 22.05.2008р. на суму 10379,44грн.; видаткова накладна № 13886 від 29.05.2008р. на суму 15873,96грн.; видаткова накладна № 14474 від 05.06.2008р. на суму 11303,40грн.; видаткова накладна № 15046 від 12.06.2008р. на суму 23132,52грн., а всього на суму 60689,32грн.

Таким чином, загальна сума основного боргу відповідача за отриманий товар за договором № 4533 від 24.09.2007р. складає 96133,01грн.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 96133,01 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних, що становить суму у розмірі 890,46грн. та інфляційні у сумі 1972,44грн., підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Пунктом 6.2. договору за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань була встановлена відповідальність у вигляді пені у розмірі 0,5% від вартості отриманої продукції за кожний день прострочки платежу.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ та приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе обов"язок по оплаті в термін, встановлений договором позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 11535,50 грн. відповідають вимогам договору та діючому законодавству України, та підлягають задоволенню.

В частині стягнення пені у розмірі 14978,78грн. суд відмовляє, оскільки відповідно до ст.231 Господарського Кодексу України законом щодо окремих видів зобов*язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань» встановлено, що розмір пені за просрочку платежу, встановлений у договорі за згодою сторін, не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період ,за який сплачується пеня.

Отже, зазначеним законом встановлений максимальний розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань, який не можє збільшуватися за згодою сторін. В зв*язку з чим посилання позивача на ст.ст.551, 611 Цивільного кодексу України неправомірні, так як зазначені господарські відносини регулюються Господарським кодексом України, і яким не передбачена можливість збільшення неустойки, максимальний розмір якої встановлений законом.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 1105,31 гривню, та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 стягнути на користь державного підприємства “Судовий інформаційний центр” судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 103,92 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 5, 6, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 14978,78грн.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Компанія Ладья" (61038, м. Харків, вул. Ів. Камишева, 6, ) на користь Приватного підприємця Урсуленко Олексія Анатолійовича (73035, м. Херсон, вул. 14 Східна, 5, код ЄДРПОУ/ІІН ) 96133,01грн. основного боргу, пеню за несвоєчасну оплату отриманої продукції в розмірі 11535,50грн., інфляцію за весь термін прострочення виконання грошового зобов"язання в розмірі 1972,44грн., 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 890,46грн., державного мита у розмірі 1105,31 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 103,92 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 01.09.2008р.

Суддя