ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03.07.07р.

Справа № А36/224-07(38/70)

За позовом Комунального підприємства „Криворізький міський театр драми та музичної комедії ім. Т.Г.Шевченка”, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Суддя Кожан М.П.

Секретар судового засідання Тесля М.М.

Представники:

від позивача Пантелєєв О.В. довіреність від 22.02.2007р.

від відповідача Кожан І.Є. довіреність № 8313/10/100 від 15.03.2007р.

від відповідача Шмагайло О.Л.

СУТЬ СПОРУ:

Справа розглядається на підставі ч.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.04.2004р. у повному обсязі та №/0 від 01.04.2004р. в частині 74274,13грн. основного платежу ПДВ і 54054,60грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю висновків, викладених в акті перевірки фактичним обставинам та невірним застосування відповідачем податкового законодавства.

Відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені у відповідності з діючим законодавством та просить в позові відмовити.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 січня 2007р. скасувано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.11.2005 р., рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2005 р., а справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

За клопотанням сторін розгляд справи зупинявся до 15.05.07р., 24.05.07р., 31.05.07р., 14.06.07р., 25.06.07р., 03.07.07р.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судачинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем була проведена позапланова документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2001р. по 01.10.2003р., за результатами якої був складений акт №18/26/1/02224749 від 30.03.04р.

На підставі вказаного акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 від 01.04.2003р., яким визначено позивачу податкове зобов’язання з податку на прибуток на загальну суму 145408,30грн., в тому числі за основним платежем 100450грн., штрафні (фінансові) санкції 44958,20грн.; № /0 від 01.04.2003р., яким визначено позивачу податкове зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 153958,97грн., в тому числі за основним платежем 99904,37грн., штрафні (фінансові) санкції 54054,60грн.

Визначення спірної суми податкового зобов’язання з податку на прибуток відповідно до акту перевірки пов’язується з наступним: перевіркою встановлено, що за період 01.01.2001р. по 01.10.2003р. КП "Криворізький міський театр драми ім.Т.Г.Шевченко", не виконані вимоги, передбачені п.п.4.1.1, п.п.4.1.6.п.4.1.ст.4, п.п.5.3.1 п.п.5.3 п.п.5.4.10 п.5.4., п.5.9 ст.5 Закону України від 22.05.97р. № 283/97 -ВР "Про оподаткування -підприємств" (із змінами та доповненнями), що привело до заниження податку на прибуток в розмірі 100,45тис.грн.

При цьому встановлено заниження позивачем в деклараціях з податку на прибуток підприємства за І квартал 2001 року - III квартал 2003 року валового доходу на загальну суму 303 490,00 грн. всупереч вимогам підпункту 4.1.1 пункту 4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; завищення в цих же податкових звітних періодах валових витрат на загальну суму 97670,00 грн. та амортизаційних відрахувань на загальну суму 260530,00 грн. внаслідок порушення підпунктів 5.3.1, 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.4.10 пункту 5.4 ст.5 зазначеного Закону; заниження податкових зобов'язань з ПДВ за січень 2001 року - вересень 2003 року на загальну суму 67 123,95 гри. та завищення податкового кредиту на загальну суму 41890,09 грн. внаслідок порушення підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Визначаючи спірні суми податкових зобов’зяань відповідач, зокрема, виходив з того, що позивач безпідставно в порушення підпункту 4.1.1 пункту 4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не включив до валових доходів в І кварталі 2001 року - III кварталі 2003 року виручку від квитків, списаних та знищених без проведення ревізії фінансово-господарської діяльності, в загальній сумі 236 009,00 грн.

Висновок про порушення позивачем зазначеної правової норми внаслідок не включення до валових доходів вказаної виручки обгрунтований посиланням на те, що списання та знищення нереалізованих квитків на спектаклі в постановці театру були здійснені без дотримання вимог Інструкції з ведення квиткового господарства в театрально-видовищних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства культури України від 07.07.1999 р. № 2, а саме: зведений звіт в театрі про продаж квитків не складався, а надані позивачем під час перевірки бухгалтерські звіти, звіти білетного столу та акти знищення квитків не відповідають положенням вказаної Інструкції.

Фактично до складу валових доходів позивача за результатами перевірки була включена номінальна вартість квитків, які не були реалізовані та були знищені комісією, до складу якої входили працівники театру і відділу культури місцевого органу виконавчої влади.

Згідно пункту 4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до підпункту 4.1.1 цього пункту валовий доход включає загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, крім операцій з їх первинного випуску (розміщення) та операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації).

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 січня 2007р. №К-13233/06 за змістом наведених правових норм валовий доход розуміється як реально отриманий або як нарахований та такий, отримання якого презумується у зв'язку із здійсненням діяльності платника податку. В разі, коли отримання такого доходу не очікується, підстави для формування валового доходу в податковій звітності відсутні.

А відтак за встановленого факту, що квитки на спектаклі в постановці театру не були реалізовані, що в свою чергу означає ненадання театром театрально-видовищних послуг на вартість нереалізованих квитків, збільшення валового доходу на номінальну вартість таких квитків не може бути визнане таким, що відповідає пункту 4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З огляду на викладене, істотне значення у справі має саме факт знищення нереалізованих квитків та їх номінальна вартість, а не порядок знищення таких квитків. Порушення службовими особами позивача при цьому вимог вказаної Інструкції може бути підставою для притягнення їх до відповідної відповідальності, встановленої чинним законодавством, а не для включення до валового доходу номінальної вартості знищених квитків.

Таким чином, не має підстав вважати, що позивачем занижено валовий дохід на вартість виручки списаних та знищених квитків, оскільки така виручка позивачем не отримана і отримання її не очікується.

Крім того, відповідно до акту перевірки, завищення позивачем валових витрат відповідач пов'язував, зокрема, із включенням позивачем до валових витрат 53050,00 грн. на оплату праці особам, які прийняті на роботу по трудових угодах, на виплату премій без узгодження з профспілковим органом та керівникам театру, а також 8213,89 грн., виплачених як заробітна плата працівникам бюджетної установи за рахунок коштів, отриманих від господарської діяльності театру.

Судом (ухвали суду від 31.05.07р. та 14.06.07р.) було зобов'язано позивача надати суду копії відповідних документів бухгалтерського обліку та податкових декларацій з податку на прибуток за спірний період, що містять відомості про включення чи не включення позивачем до валових витрат 53050,00грн. на оплату праці особам, які прийняті на роботу по трудових угодах, на виплату премій без узгодження з профспілковим органом та керівникам театру, а також 8213,89грн., виплачених як заробітна плата працівникам бюджетної установи за рахунок коштів, отриманих від господарської діяльності театру, із письмовим поясненням щодо включення чи не включення вказаних сум до валових витрат та запропоновано позивачу, у випадку неможливості надання вказаних документів надати суду докази відсутності у нього вказаних документів, особу, у якої вони перебувають та перелік документів, які необхідно витребувати у вказаної особи.

Позивач не надав суду вищевказаних документів, їх переліку та письмових пояснень з цього приводу. Крім того, позивачем не надано доказів вилучення у нього цих документів. Постанова про виїмку від 06.02.2004р., копію якої було надано позивачем до матеріалів справи, не містить відомостей щодо того, що у позивача було вилучено такі документи.

Визначення спірної суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість відповідно до акту перевірки пов’язується з наступним: перевіркою встановлено, що в порушення п.п.7.3.1 п.7.3 п.7.1.,п.п.7.2.1.п.п.7.2.2.п.п.7.2.3.п.п.7.2.4.п.7.2, п.п.7.4.1 п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України " Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР зі змінами та доповненнями підприємством занижено чисту суму податкових зобов’язань в сумі - 114889,15 грн.

До вказаного висновку відповідач прийшов у зв’язку з тим, що за період січень-грудень 2001 р., січень-грудень 2002р., січень-вересень 2003 р. підприємством до складу податкового кредиту було віднесено суми податку на додану вартість на загальну суму 40243,66грн. по податковим накладним, які складені в порушення п.п. 7.2.1 п.7.2 ст. 7 згаданого Закону.

У відповідності з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) податковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в)назву юридичної особи або прізвище ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г)податковий номер платника податку (продавця та покупця):

д)місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е)опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількості (обсяг, об'єм);

є) повну назву отримувача;

ж)ціну продажу без врахування податку;

з)ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

й) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 зазначеного Закону визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно з п.п. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств" податкова накладна видається в разі продажу товарів (робіт, послуг) покупцю на його вимогу. У будь-якому випадку видається товарний чек, інший розрахунковий або платіжний документ, що підтверджує передачу товарів (робіт, послуг) та/або прийняття платежу із зазначенням суми податку.

У разі порушення продавцем порядку виписування податкової накладної на вимогу покупця згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 цього Закону покупець має право звернутися до кінця поточного податкового періоду з відповідною заявою до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують придбання товарів (робіт, послуг). Своєчасно подана заява є підставою для включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними, у разі коли на момент перевірки суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими документами платник несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених законодавством.

Судом (ухвали суду від 31.05.07р. та 14.06.07р.) було зобов'язано позивача надати суду докази здійснення операцій з поставки, за якими були видані податкові накладні, що були не враховані відповідачем при здійснені перевірки у зв'язку з наявністю недоліків, а саме: відсутність порядкового номера, повної назви, адреси місцезнаходження, індивідуального податкового номера та номера свідоцтва платника ПДВ покупця, тобто позивача, із зазначенням їх переліку з посиланням на відповідний первинний документ щодо поставки та відповідної податкової накладної із зазначенням їх недоліків.

Крім того, у випадку неможливості надання вказаних документів позивачу було запропоновано надати суду докази відсутності у нього вказаних документів, особу, у якої вони перебувають та перелік документів, які необхідно витребувати у вказаної особи.

Позивач не надав суду первинних документів, що підтверджують здійснення операцій з поставки за спірними податковими накладними чи їх переліку. Крім того, позивачем не надано доказів вилучення у нього цих документів. Постанова про виїмку від 06.02.2004р., копію якої було надано позивачем до матеріалів справи, не містить відомостей щодо того, що у позивача було вилучено будь-які документи щодо здійснення операцій з поставки.

Таким чином, відсутність у податковій накладній встановлених Законом України "Про податок на додану вартість" обов'язкових реквізитів та певинних документів, що підтверджують здійснення господарських операцій, у зв’язку із здійсненням яких було видано податкові накладні, позбавляє покупця права на включення до складу податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість на підставі такої податкової накладної. Таке право може бути надано лише за своєчасно поданою відповідною заявою покупця до податкового органу з підтверджуючими документами, чого позивачем не було зроблено.

Щодо твердження позивача про те, що контролюючий орган був зобов'язаний провести зустрічні перевірки його контрагентів - продавців для перевірки його доводів щодо здійснення операцій з продажу за такими податковими накладними, у вищевказаній ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 січня 2007р. зазначено, що воно не відповідає положенням Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та принципам диспозитивності і змагальності в судовому процесі по розгляду адміністративної справи, закріпленим ст.11 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити адміністративний позов частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Центрально-міського району м.Кривого Рогу №/0 від 01.04.2004р.в частині визначення податкового зобов’язання з основного платежу у сумі 70802грн.70коп. та в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 31691грн..04коп.

В решті позову відмовити.

Присудити судові витрати у сумі 40грн.00коп. з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства „Криворізький міський театр драми та музичної комедії ім.. Т.Г.Шевченка”.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя М.П.Кожан

Дата складення постанови у повному обсязі 21.04.2008р.