ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 р.

№ 25/571

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг”

на рішення

господарського суду міста Києва від 28.02.2008 року

у справі

№25/571 господарського суду міста Києва

за позовом

Спільного українсько-американського підприємства у формі ТОВ “Корпорація “Агродон”

до

ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг”

про

зобов’язання здійснити певні дії,

за участю представників сторін від:

позивачів:

Гончаров Д.О. –за довіреністю від 10.01.2008р.

відповідача:

Гребелюк Л.М. –за довіреністю від 09.06.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.02.2008р. (суддя Морозов С.М) позовні вимоги задоволено повністю; зобов’язано ВАТ “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг” здійснити необхідні дії, передбачені Порядком проведення розрахунків з державним бюджетом у негрошовій формі за кредитами, залученими державою або під державні гарантії і наданими для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва, переданої сільгосптоваровиробникам та іншим суб'єктам господарювання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №414 від 31.03.2003р., по зарахуванню вартості сільськогосподарської техніки на суму 1410626,82грн. в рахунок погашення заборгованості Спільного українсько-американського підприємства у формі ТОВ “Корпорація “Агродон” перед державним бюджетом України; стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 203грн.

Відповідач в касаційній скарзі просить скасувати рішення і передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Постановою Кабінету Міністрів України №414 від 31.03.2003р.“Про порядок зарахування коштів до державного бюджету у рахунок погашення заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії і наданими для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва” було зобов’язано НАК “Украгролізинг” вжити заходів відповідно до законодавства для проведення сільгосптоваровиробниками та іншими суб'єктами господарювання розрахунків за сільськогосподарську техніку іноземного виробництва, закуплену за рахунок іноземних кредитів, залучених державою або під державні гарантії. Даною постановою затверджено Порядок проведення розрахунків з державним бюджетом у негрошовій формі за кредитами, залученими державою або під державні гарантії і наданими для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва, переданої сільгосптоваровиробникам та іншим суб'єктам господарювання (далі –Порядок), який визначає механізм проведення розрахунків у негрошовій формі за кредитами, залученими державою або під державні гарантії і наданими для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва (далі - техніка), переданої сільгосптоваровиробникам та іншим суб'єктам господарювання (далі - кредити), відповідно до статті 51 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік".

Згідно п.3 Порядку виручені від реалізації майна кошти зараховуються на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства за балансовим рахунком 3123 ("Рахунок для зарахування до спеціального фонду державного бюджету повернення бюджетних кредитів") Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, і відображаються у звітності про виконання державного бюджету як від'ємні видатки спеціального фонду державного бюджету за кодом програмної класифікації видатків державного бюджету 2806050 "Кошти, що надійдуть у рахунок погашення заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії і наданими для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва, переданої сільгосптоваровиробникам та іншим суб'єктам господарювання".

За умовами пунктів 4 та 5 Порядку передача техніки сільгосптоваровиробниками та іншими суб'єктами господарювання в рахунок погашення заборгованості здійснюється шляхом: укладення між НАК "Украгролізинг", одержувачами кредитів і сільгосптоваровиробниками або іншими суб'єктами господарювання, які мають заборгованість за кредитами, договорів про передачу техніки у рахунок погашення заборгованості; оформлення Державною інспекцією по нагляду за технічним станом машин, обладнання та якості паливно-мастильних матеріалів акта технічного стану і проведення Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом експертної оцінки вартості техніки; оформлення акта приймання-передачі техніки з визначенням її ціни та первинних документів на неї; складення акта звірення розрахунків за техніку на момент її передачі.

Техніка, передана згідно з цим Порядком сільгосптоваровиробниками та іншими суб'єктами господарювання у рахунок погашення заборгованості за кредитами, зберігається НАК "Украгролізинг" і обліковується на його балансі до передачі її на умовах фінансового лізингу.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №414 від 31.03.2003р. між відповідачем та позивачем укладено договір №03-63д від 03.06.2003р., за умовами п.1.2 якого позивач на погашення боргу передає відповідачу техніку, а відповідач –приймає техніку і здійснює необхідні дії, передбачені Порядком з метою зарахування вартості техніки в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитами, залученими державою або під державні гарантії.

Відповідно до умов договору №03-63д від 03.06.2003р. позивач передав відповідачу сільськогосподарську техніку на загальну суму 1829303,81грн., що підтверджується актами приймання-передачі техніки.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач свої зобов’язання за даним договором виконав частково, зарахувавши кошти в рахунок погашення заборгованості в сумі 418676,99грн., у зв’язку з чим станом на 29.02.2004р. залишок вартості переданої техніки становить 1410626,91грн.

Вищий господарський суд України не може погодитися з переконливістю висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 50 Бюджетного кодексу України обов'язок по веденню бухгалтерського обліку всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, а також здійснення за поданням органів стягнення повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, покладено на Державне казначейство України.

Згідно зі ст.48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України: операцій з коштами державного бюджету; розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів; контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів; бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету.

Проте суд, зобов’язуючи відповідача здійснити певні дії по зарахуванню вартості техніки в рахунок погашення заборгованості позивача перед державним бюджетом України, не встановив, чи не стосується прийняте рішення прав, законних інтересів чи обов’язків інших осіб, зокрема, Державного казначейства України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов’язки сторін у спірних правовідносинах.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання. В ній, зокрема, має бути зазначено: які конкретно дії і на чию користь відповідач повинен вчинити або яким іншим передбаченим законом способом підлягає захисту порушене право.

При          ймаючи оскаржуване рішення, і покладаючи на відповідача обов’язок здійснити необхідні дії, передбачені Порядком проведення розрахунків з державним бюджетом у негрошовій формі за кредитами, залученими державою або під державні гарантії і наданими для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва, переданої сільгосптоваровиробникам та іншим суб'єктам господарювання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №414 від 31.03.2003р., суд не встановив, чи залежить виконання вказаного Порядку лише від дій відповідача, виходячи з передбаченого Порядком механізму проведення розрахунків з державним бюджетом.

За таких обставин ухвалене в справі судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. При новому розгляді справи слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 28.02.2008 року у справі №25/571 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький