ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008 р.

№ 19/129-20/237

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:

Добролюбової Т.В.

суддів

Дроботової Т.Б., Швеця В.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю “Ремонтне підприємство”

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19.03.08

у справі

№ 19/129-20/237

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Ремонтне підприємство”

до

Відкритого акціонерного товариства “Агротехніка”

про

визнання ВАТ “Агротехніка” таким, що вийшло зі складу учасників ТОВ “Ремонтне підприємство”

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 02.07.08 №02-12.2/217, у зв’язку з відпусткою судді Гоголь Т.Г., для розгляду касаційної скарги у цій справі призначено колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В.- головуючого, Дроботової Т.Б., Швеця В.О.

В судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Яблонська І.В. –за дов. від 02.07.07;

від відповідача: Шендрик С.І. –за дов. від 15.02.08.

Товариством з обмеженою відповідальністю “Ремонтне підприємство” у травні 2006 року заявлений позов про визнання Відкритого акціонерного товариства “Агротехніка” таким, що вийшло зі складу учасників позивача. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначав, що листом від 26.12.05 №02.102 відповідач повідомив про вихід зі складу учасників товариства, а листом від 07.04.06 №01-136 просив повернути його частку у статутному капіталі майном,

доповідач: Добролюбова Т.В

яке було передане ним до статутного фонду. Разом з тим, позивач наголошував на тому, що листом від 04.04.06 відповідач повідомив учасників ТОВ “Ремонтне підприємство” про скликання на 20.04.06 загальних зборів на території акціонерного товариства. Дані дії ВАТ “Агротехніка”, на думку позивача, є порушенням статті 92 Цивільного кодексу України, статей 58, 61 Закону України “Про господарські товариства”. Тому позивач просив визнати відсутність права у відповідача, вчиняти дії від імені Товариства з обмеженою відповідальністю “Ремонтне підприємство”. Товариство вважало, що такий спосіб захисту його права узгоджується з частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України і цим обґрунтовував позов.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 19.09.06, ухваленим суддею Безрук Т.М., у задоволенні позовних вимог відмовлено.          Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Мамонтової О.М.- головуючого, Агрикової О.В., Фаловської І.М. постановою від 06.12.06, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу позивача –без задоволення.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Добролюбової Т.В. –головуючого, Продаєвич Л.В., Рогач Л.І., постановою від 14.06.07, перевірені рішення та постанову у справі скасував. Матеріали справи скерував на новий розгляд до господарського суду Полтавської області. Постанова касаційної інстанції вмотивована тим, що судами не було з’ясовано наступних обставин: чи уповноваженим органом ВАТ “Агротехніка” заявлено про вихід з учасників ТОВ "Ремонтне підприємство”; чи передбачає Статут товариства інший строк виходу з товариства ніж це встановлено законом. Окрім цього, суд зазначив, що для всебічного і повного розгляду справи судам необхідно визначити дату отримання листа про вихід акціонерного товариства безпосередньо позивачем; дослідити чи мали місце обставини, на які посилається позивач, зокрема, щодо порушення відповідачем суб’єктивного права позивача на скликання загальних зборів учасників ТОВ “Ремонтне підприємство”.

При новому розгляді справи, господарський суд Полтавської області рішенням від 27.12.07, ухваленим суддею Киричук О.А., у задоволенні позовних вимог відмовив. Суд вмотивовуючи рішення виходив з приюдиційності фактів встановлених при розгляді іншої справи (№19/175), зокрема того, що заява ВАТ "Агротехніка" від 26.12.06 подана за особистим рішенням голови правління, а не за рішенням акціонерів ВАТ "Агротехніка" відповідно до положень статуту, тому вона не є доказом в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява голови правління від 26.12.06 про вихід з учасників ТОВ "Ремонтне підприємство" є такою, що подана не уповноваженим органом ВАТ "Агротехніка", тому не вибуло з учасників товариства. Судове рішення обґрунтоване приписами статей 99, 116, частини 1 статті 148 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 10, статті 54 Закону України "Про господарські товариства".

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Гаврилюка О.М. –головуючого, Корсакової Г.В,, Мельника С.М., постановою від 19.03.08, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Ремонтне підприємство" –без задоволення. При цьому, судом установлено, що до повноважень голови правління не віднесено одноособове прийняття рішень про вихід із засновників товариств, не надавались йому такі повноваження загальними зборами акціонерів ВАТ "Агротехніка". Тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у голови правління ВАТ "Агротехніка" повноважень на підписання заяви про вихід з товариства. Водночас, апеляційним судом установлено і порушення з боку ВАТ "Агротехніка" порядку скликання загальних зборів, оскільки така вимога повинна була скеровуватися спершу товариству в особі голови.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтне підприємство" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення у справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на те, що судами порушено приписи статті 11112 Господарського процесуального кодексу України щодо обов’язковості вказівок, які містяться в постанові Вищого господарського суду України, оскільки судами не оцінено повноваження голови правління товариства та не досліджено його компетенцію на підписання заяви про вихід із кола учасників товариства. Зазначає скаржник і про безпідставне застосування судами Статуту ВАТ "Агротехніка" станом на 20.11.02, адже, 12.08.03 до нього внесено зміни, які зареєстровано 25.09.03. На думку скаржника, судами не досліджено і обставин щодо наявності протоколу правління або загальних зборів ВАТ "Агротехніка"з прийняття рішення про вихід з учасників товариства. Разом з цим, заявник вказує на порушення судами приписів статті 10 Закону України "Про господарські товариства" , статті 148 Цивільного кодексу України та неврахування того, що повноваження голови правління не обмежені законодавством чи статутом. Наголошує скаржник і на відсутності приюдиційності фактів встановлених при розгляді справи №19/175, оскільки предмет спору у вказаній справі інший.

Від Відкритого акціонерного товариства “Агротехніка” отримано відзив на касаційну скаргу, в якому товариство просить судові рішення у справі залишити без змін, з підстав в них викладених, а касаційну скаргу просить залишити без задоволення.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В. та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, переглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судами першої та апеляційної інстанцій.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.01.03 на загальних зборах засновників було затверджено установчий договір про спільну діяльність зі створення товариства з обмеженою відповідальністю і Статут ТОВ “Ремонтне підприємство”. Одним із засновників цього товариства стало Кобеляцьке ВАТ “Агротехніка”. Заявою від 26.12.05 №02.102 Голова правління відповідача повідомив ТОВ “Ремонтне підприємство” про прийняте ним рішення щодо виходу акціонерного товариства зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю (позивача). Водночас, відповідач заявив вимогу про виплату частини прибутку згідно його внеску у статутний фонд. Судами установлено, що дана заява прийнята позивачем до виконання. Предметом позову у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю “Ремонтне підприємство” про визнання Відкритого акціонерного товариства “Агротехніка" таким, що вийшло зі складу учасників ТОВ “Ремонтне підприємство”. Господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи спір повторно, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Правовий статус і діяльність господарських товариств регулюються положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, Законом України “Про господарські товариства”. Право на вільне розпорядження належними учаснику корпоративними правами є невід’ємним. Корпоративні правовідносини існують безстроково і припиняються внаслідок настання обставин, передбачених законом. Так, зокрема, підставою для припинення корпоративних відносин з ініціативи учасника - є вихід з товариства з обмеженою відповідальністю. Право на вихід реалізується у встановленому законом порядку та з урахуванням вимог, передбачених установчими документами. Статтею 116 Цивільного кодексу України унормовано, що учасник товариства має право у порядку, визначеному установчими документами та законом вийти з товариства. Приписи цієї статті кореспондують з частиною 1 статті 10 Закону України “Про господарські товариства”, якою визначено, що учасник товариства має право вийти у встановленому порядку з товариства. Підставою для виходу з товариства є заява учасника. При виході з товариства юридичної особи –учасника, ним подається рішення відповідного органу управління. Приписами статті 148 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Дана норма кореспондує з приписами статті 54 Закону України "Про господарські товариства". Відповідно до статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Судом апеляційної інстанції установлено, що статут ВАТ "Агротехніка" не містить положень, якими до повноважень Голови правління віднесено одноособове прийняття рішень про вихід із засновників іншого товариства. Установлено апеляційним судом і те, що на загальних зборах акціонерів ВАТ "Агротехніка" рішень, котрими б уповноважили Голову правління цього товариства на одноособове прийняття рішення про вихід зі складу учасників ТОВ "Ремонтне підприємство" не приймалось. Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів про відсутність у Голови правління ВАТ "Агротехніка" повноважень на підписання заяви про вихід із засновників ТОВ "Ремонтне підприємство". Довід скаржника про помилкове надання місцевим судом преюдиційності фактам установленим при розгляді іншої справи (№19/175), зокрема, щодо відсутності у Голови правління ВАТ "Агротехніка" повноважень на підписання заяви про вихід із засновників позивача визнаються колегією суддів безпідставними, оскільки спростовуються змістом постанови суду апеляційної інстанції. Так, апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції установив викладені обставини. Установлено судом апеляційної інстанції, з чим також погоджується колегія суддів, і порушення ВАТ "Агротехніка" порядку скликання загальних зборів учасників ТОВ “Ремонтне підприємство”. З огляду на наведене колегія суддів визнає вірним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Посилання скаржника на помилкове прийняття судами до уваги редакції Статуту від 20.11.02, без врахування внесених до нього 12.08.03 змін, не можуть бути підставою для скасування судових рішень у справі, оскільки ці зміни не стосуються положень Статуту, якими визначено повноваження Голови правління товариства. Інші доводи касаційної скарги, також не можуть бути підставою для скасування судових рішень у справі, оскільки спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій обставинами. Колегія суддів також зазначає, що скаржник в касаційній скарзі вказує і на питання які, стосуються оцінки доказів. Проте, оцінка доказів, на підставі яких суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції. Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і при вирішені спору суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення касаційної скарги і скасування постанови апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117 , 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19.03.08 у справі №19/129-20/237 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Ремонтне підприємство” залишити без задоволення.

Головуючий Т.Добролюбова

Судді Т.Дроботова

В.Швець