ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 р.

№ 6/206-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Південмлин"

на рішення

Запорізького апеляційного господарського суду від 18.03.08

у справі

№ 6/206-06

господарського суду

Херсонської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Фірма Херсоноблагробуд"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Південмлин"

про

стягнення 84064,19 грн.

за участю представників від:

позивача

не з'явилися, були належно повідомлені

відповідача

Капіца Д.В. (дов. від 06.12.07)

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 84064,19 грн., з яких 76104 грн. матеріальної шкоди, завданої йому, як власнику автомобіля «Форд Фокус Комфорт»державний номер 900-66 ХО, 6629 грн. збитків, пов’язаних з понесеними позивачем витратами на поховання загиблого в ДТП працівника позивача, 713,15 грн. збитків, пов’язаних з виплатою лікарняного потерпілим в ДТП працівникам позивача Подофі А.І. та Малаєнкову С.А. та 600 грн. витрат позивача по оплаті автотоварознавчої експертизи, мотивуючи свої вимоги завданням шкоди в результаті дорожньо-транспортної шкоди, яка сталася в ніч з 01.12.05 на 02.12.05 на 72 кілометрі автодороги с.Мар’янське –місто Борислав з вини водія відповідача, а тому відповідач зобов’язаний відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 24.12.07 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Рішення суду мотивовано відсутністю причинного зв’язку між аварійною зупинкою автомашини КАМАЗ у зв’язку з пошкодженням причепів пристрою причепу, відсутністю знаку аварійної зупинки КАМАЗ та причепу і шкодою, завданою позивачу, оскільки автомобіль КАМАЗ та причеп, які стояли без руху на проїзній частині дроги не були джерелом підвищеної небезпеки та не могли проявити шкідливих властивостей у вигляді зіткнення транспортних засобів.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 18.03.08 апеляційна скарга ВАТ "Фірма Херсоноблагробуд" задоволена частково, рішення господарського суду Херсонської області від 24.12.07 по справі скасовано.

Судом апеляційної інстанції стягнуто з ТОВ "Південмлин" 76704 грн. завданих збитків, державне мито та послуги інформаційно-технічного призначення. У решті позову відмовлено. Постанова апеляційного суду мотивована наявністю в діях водія автомашини КАМАЗ вини, що потягло завдання шкоди майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та наявності безпосереднього причинного зв’язку.

Суб’єкт касаційного оскарження вважає, що постанова апеляційного суду від 18.03.08 ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного рішення допущені помилки у застосуванні норм матеріального права. в зв’язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи.

Господарський суд апеляційної інстанції, у порушення вимог статей 43, 99 Господарського процесуального кодексу України не здійснив повний, об’єктивний, всебічний розгляд всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд, задовольняючи позов у частині спричинення з вини відповідача матеріального збитку автомобілю позивача, зробив висновок на підставі висновку спеціаліста, втім зазначений висновок не є експертним, а отже не може бути прийнятий апеляційним судом як доказ розміру матеріального збитку.

Оскільки судом було допущено помилки в оцінці доказів та застосуванні матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного висновку по даній справі, скаржник просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги і перевіривши матеріали справи колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в рішенні суду першої та апеляційної інстанції, в ніч з 01.12.05 на 02.12.05 на 72 кілометрі автодороги с.Мар’янське –м.Борислав у зв’язку з руйнуванням зчіпленого пристрою автомобільного причепу ГКБ-8352, державний номер 467-44 ХП, який буксирував автомобіль КАМАЗ - 53212, державний номер 131-04 ХО - некерований причеп скоїв зіткнення із лівою стороною автомобіля КАМАЗ в районі задньої частини кабіни. В результаті чого автомобіль КАМАЗ зупинився частково на правому узбіччі, а частково на правій смузі для руху, на відстані 2,10 м передні і 0,90 м задні колеса від правого краю проїзної частини дороги. Автомобільний причеп зупинився біля автомобіля, частково перекриваючи зустрічну смугу для руху.

Освітлювальні прилади на причепі не горіли внаслідок руйнування електромережі причепа при руйнуванні зчіпленого пристрою.

По цій автодорозі у тому ж напрямку біля 00 годин 30 хвилин рухався легковий автомобіль "Форд Фокус", державний номер 900-66 ХО, який належав ВАТ "Фірма Херсоноблагробуд" під управлінням водія

Малаєнкова С.А В салоні легкового автомобіля знаходились генеральний директор ВАТ "Фірма Херсоноблагробуд" Подофа А.І. та головний інженер Ковальчук С.Я. У процесі наближення до автомобіля КАМАЗ та автопричепа, що становили перешкоду на його смузі руху, водію Малаєнкову С.А. раптово у світло фар потрапила гілка дерева, потім людина, а за нею причеп. Водій автомашини «Форд-Фокус»загальмувати або здійснити маневр по об’їзду людини не встиг, та переїхавши через гілку, здійснив наїзд на водія вантажного автомобіля Левчука Л.А. та причеп КАМАЗА.

Внаслідок ДТП заподіяно смерть двом особам: Левчуку Л.А., Ковальчуку С.Я. та завдано матеріальної шкоди учасникам ДТП.

Суд першої інстанції, дослідивши докази по справі та проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що вина водія КАМАЗА Левченка С.А. як і причинний зв’язок руйнації причіпного пристрою причепа до скоєння ДТП не встановлені. При цьому суд першої інстанції відмітив, що в момент зіткнення транспортних засобів причеп автомашини КАМАЗ, який частково знаходився на проїзній дорозі проявив себе не як джерело підвищеної небезпеки, а лише як фізичний об’єкт, що спричинив перешкоду на шляху руху автомобіля, який здійснив наїзд, оскільки стояв без руху та не мав таких характерних ознак джерела підвищеної небезпеки, як наявність шкідливих властивостей та неможливості контролю людини, в той же час джерелом підвищеної небезпеки був автомобіль позивача, який рухався і допустив наїзд на людину, а потім причеп автомашини КАМАЗ.

Отже, суд першої інстанції констатував, що за встановлених обставин, відсутній причинний зв’язок між аварійною зупинкою КАМАЗу у зв’язку з пошкодженням причіпного пристрою причепу, відсутністю знаку аварійної зупинки КАМАЗу та причепу і шкодою, завданою позивачу. За висновком суду - транспортні засоби лише створили перешкоду на дорозі, натомість не були причиною зіткнення на них інших транспортних засобів та завдання шкоди, оскільки відповідна аварійна зупинка здійснена у часі раніше, ніж на них здійснено наїзд автомобіля позивача.

Виходячи з встановлених обставин, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність вини, в розумінні застосування цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню шкоди, в формі необережності в діях працівників ТОВ "Південмлин", що потягло завдання шкоди майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та наявності безпосереднього причинного зв’язку між бездіяльністю вказаних осіб та настання для позивача негативних наслідків у вигляді майнової шкоди через скоєння ДТП.

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в пункті 1 Постанови від 29.12.76 №11 “Про судове рішення” (зі змінами), рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Так, апеляційний господарський суд задовольнив вимоги щодо відшкодування матеріальних збитків за шкоду автомобіля "Форд Фокус" в сумі 76104 грн. та витрати за проведення автотоварознавчої експертизи. Підставами для висновку щодо стягнення матеріальних збитків слугували дані акту територіального управління Держпромгірнагляду по Херсонській області №3 від 07.06.06 та постанова слідчого по ДТП УМВС України в Херсонській області від 25.12.06, якими визначено, що водій вантажного автомобіля КАМАЗ Левчук Л.А. порушив вимоги п. 16.1.42 Правил охорони праці на автомобільному транспорті ("При вимушеній зупинці автомобіля на узбіччі, або на краю проїжджої частини дороги для проведення ремонту водій зобов'язаний ввімкнути світлову сигналізацію та установити знак аварійної зупинки, або миготливий червоний ліхтар на відстані не ближче 40 метрів за межами населених пунктів") та п. п. 2.10 та 9.10 Правил дорожнього руху: "У разі причетності до ДТП водій зобов'язаний увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки на відстані (поза населеним пунктом) не ближче 40 метрів від транспортного засобу".

Відповідно до статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме :

- шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

- за наявності вини, лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

- за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частині залежно від обставин, що мають істотне значення.

Суд першої та апеляційної інстанцій по-різному аналізували дії та поведінку як учасника ДТП водія КАМАЗу Левченка. В той же час, в акті щодо подій, пов'язаних з ДТП дана також оцінка поведінці водія легкового автомобіля Манаєнкова С.А., де відмічено, що "водій автомобіля “ФОРД фокус” Манаєнков С.А., у порушення п.12.2,12.3 Правил дорожнього руху, а саме, у темну пору доби при недостатній видимості рухався по дорозі зі швидкістю, при якій не встиг вжити заходів до зупинки або безпечного проїзду перешкоди", і яка не врахована судами при визначенні міри вини кожного із водіїв.

За містом п.3,4 Постанови №6 Пленуму Верховного суду України від 27.03.92, міра відповідальності за шкоду, заподіяну при взаємодії джерел підвищеної небезпеки, при наявності вини обох володільців визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей.

Таким чином, розглядаючи даний спір та приймаючи рішення у справі, господарські суди попередніх інстанцій не звернули уваги та не дали належної правової оцінки тим обставинам, що шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки і питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому, повинно вирішуватися з урахуванням шкоди, спричиненої в результаті взаємодії джерел підвищеної небезпеки. Для визначення межі відповідальності та розміру збитків, які підлягають відшкодуванню, судам слід встановити наявність та форму вини обох водіїв автомобілів, що були учасниками ДТП, обставини скоєного ДТП, а у випадку недостатності у суду спеціальних знань, суд не позбавлений права призначити автотехнічну експертизу.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду та постанова апеляційної інстанції, які прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, підлягають скасуванню. При новому розгляду справи господарському суду необхідно врахувати наведене, більш повно та всебічно з'ясувати обставини справи, суть позовних вимог і заперечень, їх обґрунтованість, зібраним доказам дати належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південмлин" задовольнити, рішення господарського суду Херсонської області від 24.12.07 та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18.03.08 у справі №6/206-06 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко