ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2008 Справа № 2/250-ПН-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Скобєлкіна С.В. при секретарі Лисенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватної сільськогосподарської агрофірми "Прогрес", м.Берислав Херсонської області

до відповідача 1: Виконавчого комітету Бериславської міської Ради Херсонської області

до відповідача-2: Бериславської міської ради Херсонської області

третя особа: Комунальне підприємство "Бериславська житлово-експлуатаційна контора № 1", м.Берислав Херсонської області

про визнання права власності

за участю представників сторін:

від позивача - Іванов О.С. - керівник;

Ігнатов Д.І., довіреність від 04.07.2007р.

від відповідача-1: Ташкова А.О., довіреність від 12.01.2007р. № 02-28/25/07

Чечіна Л.О., заступник міського голови (паспорт МО 941087)

від відповідача-2: Ташкова А.О., довіреність від 12.01.2007р. № 02-28/24/07

Чечіна Л.О., заступник міського голови (паспорт МО 941087)

від 3-ї особи: Левжинський М.В., керівник (паспорт МО 599783)

в с т а н о в и в:

Приватна сільськогосподарська агрофірма "Прогрес" звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області (відповідач - 1), Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області (відповідач - 2) про визнання за позивачем права власності на об'єкти нерухомого майна розташовані у м.Берислав за набувальною давністю. Позовні вимоги ПСГАФ "Прогрес" грунтуються на ствердженні про те, що позивач добросовісно заволодів у 1994 році чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним по цей час. До складу спірного майна входять наступні приміщення: перукарня площею 33,0 м. кв. цокольного поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня; зал ігрових автоматів площею 166,3 м. кв. цокольного поверху будинку № 185 по вул. 1 травня; кафе "2000" площею 136,8 м. кв. цокольного поверху будинку № 237 по вул. 1 Травня; магазин "Темп" площею 97,6 кв. м. будинку № 237 по вул. 1 Травня в м.Берислав Херсонської області; приміщення банно-прального комплексу розташованого по вул. 1 Травня 231 площею 870 кв. м. у м.Бериславі Херсонської області. При цьому позивач посилається на положення ст. 344 ЦК України, відповідно до змісту якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном протягом 10 років, набуває права власності на це майно. Оскільки відповідачі не визнають за ПСГАФ "Прогрес" право власності на спірне нерухоме майно, позивач просить визнати за ним це право у відповідності до ч. 4 ст. 344 ЦК України.

В судовому засіданні позивач в особі їх представників підтримав заявлені вимоги з посиланням на надані докази та матеріали справи.

Відповідачі позов не визнали, про що ними було повідомлено у письмових відзивах на позов, а також через своїх представників в судовому засіданні. Відповідачами позовні вимоги не визнаються з тих міркувань, що спірне майно є власністю територіальної громади м. Берислав, але у свій час було передано з державної до комунальної власності на підставі постанови КМУ від 05.11.1991 року № 311, постанови КМУ від 28.04.1980 № 285. Також відповідачі зазначають, що позивач користувався спірними приміщеннями на підставі відповідних договорів оренди, укладених з Бериславським ЖЕК № 1, а тому не може бути власником цих приміщень.

На підставі клопотання відповідачів судом притягнуто до участі у справі на боці відповідачів в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги - Комунальне підприємство "Бериславська ЖЕК № 1", яке за твердженням відповідачів с балансоутримувачем спірного майна. Третя особа також не погоджується з позовними вимогами з посиланням на існування договірних відносин оренди спірних приміщень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07.07.1994 року Бериславська райспоживспіка передала позивачу у володіння i користування нерухоме майно, а саме: підсобні приміщення гастронома по вул. 1 Травня, 185 та гастронома з підсобним приміщенням по вул. 1 Травня, 237 загальними площами 214,6 кв. м. та 245 кв. м. відповідно. Цей факт підтверджується актом приймання-передачі від 07.07.1994 року, складеним Бериславською райспоживспілкою та Консервним кооперативним заводом "Прогрес", який в подальшому було перетворено у приватну сільськогосподарську агрофірму "Прогрес". Відповідно до листа Бериславської райспоживспілки від 17.06.1994 року така передача була вчинена у зв'язку з тяжким фінансовим становищем першого. Цим же листом Бериславсъка райспоживспілка відмовилася від вказаного нерухомого майна на користь позивача.

20.12.1995          року за договором на передачу банно-прального комплексу позивач прийняв від Бериславського виробничо-кооперативного державного підприємства по наданню побутових послуг "Чайка" банно-пральний комплекс з метою задоволення потреб населення в побутових послугах. Згідно з договором (п.2.1) банно-пральний комплекс передається у постійне користування з правом його переобладнання та реконструкції за актом приймання-передачі. Відповідно до п.3.2.2 Договору позивач взяв на себе зобов'язання фінансувати утримання банно-прального комплексу за свій рахунок. 20.12.1995 року сторонами цього договору було складено акт приймання-передачі вказаного майна, що знаходиться в м. Берислав, по вул. 1 Травня, 231 загальною площею 870 кв. м. В акті було застережено, що будівля потребує капітального ремонту, відсутня котельня, водопровід та система опалення потребують заміни, як i обладнання пральної. У зв'язку з цим вci працівники вказаного комплексу були переведені на роботу до позивача, про що свідчить відповідна довідка підприємства "Чайка".

3 моменту заволодіння вказаними об'єктами нерухомого майна позивач користувався ними відкрито більше ні 10 років, i володіє i користується ними на даний час. Після прийняття вказаного майна 14.10.1996 року позивач здійснив капітальний ремонт магазину по вул. 1 Травня, 185 на загальну суму 159950,00 грн., що підтверджується відповідним актом виконаних poбiт; згідно з актом викопаних робіт від 18.11.1996 року позивач здійснив капітальний ремонт магазину по вул. 1 Травня 237 на загальну суму 40055,00 грн.; згідно з актом виконаних робіт від 20.09.1996 року позивачем було проведено капітальний ремонт банно-прального комплексу на загальну суму 304306,00 грн.

Протягом вказаного періоду після здійснення капітального ремонту і приведення приміщень у належний стан позивач неодноразово одержував від органу місцевого самоврядування погодження щодо розташування у вказаних приміщеннях об'єктів торгівлі та побутового обслуговування населення (перукарні, магазину "Темп", залу ігрових автоматів, кафе "2000"). Це підтверджується рішеннями Бериславського міськвиконкому від 15.04.1997 року № 80, 15.04.1997 року № 81, 16.04.1997 року № 48, 21.10.99 № 102, 30.03.01 № 19, 04.06.04 № 72, 24.05.05 № 60, наказом Управління з питань торгівлі від 04.11.1999 року № 636.

Таким чином, з моменту набуття вказаного майна позивач вільно, відкрито i безперешкодно користувався ним, піклувався про нього, зберігав у належному стані, а також ніс витрати, пов'язані з цього утриманням.

Статтею 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном i продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ним Кодексом. Згідно з ч. 2 цієї статті особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Суд зазначає, період володіння нерухомим майном до 01.01.2001 року враховується при визначенні терміну набувальної давності, що підтверджується i судовою практикою (постанова Вищого господарського суду України від 30.01.2007 року № 7/238).

У зв'язку з цим позивач набув право власності на вказані вище нежитлові приміщення за набувальною давністю.

В той же час, за посиланнями відповідачів власником спірного майна е територіальна громада в особі Бериславської міської ради, яка набула таке право відповідно до рішення виконавчого комітету Бериславської міської ради від 27.02.2007 року № 21 "Про матеріали з питань будівництва та архітектури". Згідно з п.п. 5 п. 5 зазначеного рішення виконком Бериславської міської ради визнав за Бериславською міською радою право власності на нерухоме майно згідно переліку. На підставі зазначеного рішення Бериславською міською радою отримані свідоцтва про право власності на нерухоме майно а саме на:

-          нежитлове приміщення площею 33,0 м. кв. першого поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської' області;

-нежитлове приміщення площею 166,3 м. кв. цокольного поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

-нежитлове приміщення площею 136,8 м. кв. першого поверху будинку № 237 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

-          нежитлові приміщення першого поверху площею 97,6 кв. м. будинку № 237 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

-нежитлове приміщення банно-прального комплексу розташованого за адресою: Херсонська область , м. Берислав, вул. 1 Травня, 231.

В обгрунтування доводів про належність спірного майна Бериславській міській раді відповідачі посилаються на те, що таке право набуте на підставі рішення виконкому Бериславської міської ради народних депутатів Херсонської області № 49 від 03.05.1992 року "Про розмежування комунального майна, переданого у власність районної ради народних депутатів і власністю міської, селищної і сільських рад народних депутатів", рішення 18 сесії міськради 4 скликання від 27.02.2004 року № 203 "Про перелік об'єктів комунальної власності Бериславської міської територіальної громади станом на 01.02.2004 року", рішення 13 сесії 5 скликання Бериславської міської ради № 135 від 30.11.2006 року, рішення від 27.02.2004 № 203.

Також відповідачі вказують, що між позивачем та Бериславською ЖЕК № 1 відносно спірного майна існують договірні відносини оренди, а саме: укладені договори оренди від 01.01.1996 року, 31.12.1996 року, 01.01.1997 року, 31.12.1997 року. За твердженням відповідачів ці відносини також підтверджуються рішенням господарського суду Херсонської області від 16.06.2004 року № 16/124.

Але судом не приймаються до уваги зазначені вище доводи з наступних причин.

При вивченні змісту рішення № 49 від 03.05.1992 року судом встановлено, що спірні об'єкти в ньому (рішенні) не зазначені. В рішенні № 135 від 30.11.2006 року ці об'єкти також не відображені. Перелік спірних об'єктів з інформацією, яка ідентифікує спірні приміщення за місцем розташування був затверджений 27.02.2004 року відповідно до рішення № 203, тобто після передачі цих об'єктів позивачеві. Інших доказів в підтвердження свого права власності на спірне майно відповідачами суду не надано, як і не надано актів приймання-передачі, доказів будівництва чи введення в експлуатацію цих об'єктів.

21.08.2007 року № 03-17/547-010 Бериславська районна рада надала запит архівному відділу районної державної адміністрації про замовника на будівництво будинків 185 та 237 по вул. 1 Травня, а також про правовстановлюючі документи (державні акти на прийом в експлуатацію цих будинків, акти передачі цих будівель у власність райвиконкому або міськвиконкому). Отримавши відповідь архівної установи, Бериславська районна рада своїм листом від 23.08.2007 № 03-17/547-010 повідомила про те, що зазначені у зверненні документи відсутні в районній раді та архівному відділі районної державної адміністрації. В листі також зазначено, що нежитловий фонд в місті Бериславі в будинках по вул. 1 Травня, 185 та 1 Травня, 237 до районної ради не передавався та не приймався. Районною радою вищезазначений фонд до Бериславської міської ради не передавався.

Необгрунтованими є посилання відповідачів на те, що відповідно до згаданих рішень разом з житловим фондом до комунальної власності передавалися і спірні нежитлові приміщення. Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української РСР до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Спростовуються і доводи відповідачів відносно укладення договорів оренди спірного майна між позивачем та Бериславською ЖЕК № 1, оскільки рішенням господарського суду Херсонської області від 01.02.2008 року по справі № 10/396-ПД-07 встановлено, що договори оренди від 01.01.1996 року, 31.12.1996 року, 01.01.1997 року, 31.12.1997 року між вказаним учасниками процесу є неукладеними, а отже не породжують відносин з приводу оренди. Також в рішенні зазначено, що сторони не надали доказів виконання умов спірних договорів як з боку орендаря, так і з боку орендодавця; відсутні докази передачі нежитлових приміщень Бериславською ЖЕК № 1 позивачу; акти приймання-передачі відсутні, а також Бериславською ЖЕК № 1 не підтверджені повноваження щодо розпорядження спірним майном. Також не підтверджений факт внесення орендної плати позивачем за спірними договорами.

Відповідно до ст. 328 ЦК Україні право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки між сторонами існує спір про право власності, підлягає застосуванню ст. 392 ЦК України, відповідно до положень якої власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Та обставина, що відповідачі здійснили дії щодо набуття та реєстрації права власності на майно, що їм в дійсності не належить, свідчить про невизнання ними прав позивача, які виникли за набувальною давністю. Право, передбачене ст. 392 ЦК України, кореспондується з положеннями ст. 16 ЦК України відносно захисту права власності шляхом його визнання.

На підставі викладеного, вищезазначених правових норм та керуючись ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги приватної сільськогосподарської агрофірми "Прогрес" задовольнити.

2.Визнати за сільськогосподарською агрофірмою "Прогрес" (74300, Херсонська область, Бериславський район, с. Тягінка, Бериславське шосе, 1 код 14121492) право власності на нежилі приміщення:

- нежитлове приміщення площею 33,0 м. кв. першого поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

- нежитлове приміщення площею 166,3 м. кв. цокольного поверху будинку № 185 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

- нежитлове приміщення площею 136,8 м. кв. першого поверху будинку № 237 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

- нежитлові приміщення першого поверху площею 97,6 кв. м. будинку № 237 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області;

- нежитлове приміщення банно-прального комплексу розташованого за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1 Травня, 231 площею 870 кв. м.

3.Рішення направити сторонам по справі.

Суддя С.В.Скобєлкін