ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.08 р.                     Справа № 28/226в

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької області           Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовною заявою Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії

„Надра України” „Горліврозвідка”, м. Горлівка

до відповідача-1: Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Горлівка

до відповідача-2: Головне управління державного казначейства України у Донецькій області, м. Донецьк

про стягнення 100000,00 грн.

Позивач, Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії „Надра України” „Горлівразвідка”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Микитівському районі м. Горлівки про зобов’язання надати повідомлення про погашення податкової заборгованості.

22.09.2003 року позивач уточнив свої вимоги, заявивши до стягнення з Державної податкової інспекції у Микитівському районі м. Горлівки номінальну вартість векселя від 22.03.2000 року № 0625 в сумі 100000,00 грн.

13.10.2003 року позивач уточнив свої вимоги заявивши до стягнення збитки в сумі 100000,00 грн., завдані неправомірними діями відповідача (бездіяльністю посадових осіб Плінокос П.П. та Журавкіної Л.М.), з Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 04.12.2003 року до участі у справі було залучено відповідача-2 – Відділ Державного казначейства м. Горлівки.

Ухвалою по справі від 03.03.2004 року провадження у справі було зупинено до розгляду кримінальної справи № 13-19546 місцевим судом Микитівського району м. Горлівки.

Листом від 11.12.2007 року № 1740-1/16 Прокуратурою Микитівського району м. Горлівки повідомлено суд про те, що у відношенні гр. Журавкіної А.Н. по кримінальній справі № 13-19546 кримінальне переслідування припинено на підставі ст.ст. 6 п. 2, 213, 214 КПК України. У підтвердження зазначеної обставини суду надано Постанову про припинення кримінальної справи від 10.03.2004 року та ухвалою по справі від 14.05.2008 року провадження по справі поновлено.

Відповідно до ухвали по справі від 28 травня 2008 р., проваджен?ня по справі здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач змінив предмет позову та просить суд стягнути з Державної податкової інспекції у Микитівському районі м. Горлівки 100000,00 грн. шляхом зменшення розміру податкових зобов’язань Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії „Надра України” „Горлівразвідка” перед бюджетом на 100000,00 грн., зараховуючи на оплату податкових зобов’язань збитків, завданих неправомірними діями Державної податкової інспекції у Микитівському районі м. Горлівки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у нього податкового боргу, який виник, у тому числі через протиправні дії органу податкової інспекції, через які підприємство на змогло отримати кошти за утримуваний вексель грошима за погашення якого позивач розраховував здійснити оплату по податкових зобов’язаннях.

Позивач зазначає, що у травні 2000 року, ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки були вилучені 5 простих векселів, виданих СП ТОВ “УкрРос Актив” на суму 500 тис. грн.. та 2 простих векселя, виданих СП ТОВ “УкрРос” на суму 90,0 тис грн. Позивач стверджує, що йому були повернуті 6 векселів, проте один вексель номінальною вартістю 100000 грн. не був ні повернений, ні сплачений, кошти в погашення податкової заборгованості зараховані не були, сума податкового боргу не зменшена.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що податковий орган повинен або повернути йому вексель, або сплатити кошти від продажу векселя в сумі або 100000 грн, або в будь-якому меншому та зарахувати цю суму в рахунок погашення його податкового боргу, а до цього моменту позивач потерпає збитків в сумі 100000 грн.

Ухвалою по справі від 11.06.2008р. було замінено відповідача-2 у справі, Відділення державного казначейства у м. Горлівка, на його правонаступника – Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області. Ухвалою по справі від 26.06.2008р. відповідача – 1, ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки, замінено його правонаступником - Горлівською об’єднаною державною податковою інспекцєю.

Відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що він не є торговельною організацією, відповідно до законодавства він лише зобов’язаний вилучити активи в рахунок погашення податкового боргу та передати їх торгівельній організації, яка і повинна здійснити продаж.

Відповідач зазначив, що вексель ним був вилучений, переданий для продажу, проте кошти від продажу векселя не надійшли, тому у нього не було підстав зменшувати податкову заборгованість позивача.

Відповідач наполягає на безпідставності тверджень позивача про наявність вини службових осіб податкової служби, оскільки така вина повинна бути доведена відповідним рішенням суду і тільки після цього можливо стверджувати про наявність шкоди платнику податків та її відшкодування.

Відповідач –2 відзиву на позов не надав, але проти позовних вимог заперечив та зазначив, що на його думку наявність вини податкового органу не доведена. Що стосується вимог до нього, то відповідач-2 пояснив, що він проводить будь які стягнення з рахунків органів ДПС, але у спірних відносинах участі не приймав, будь-яких пояснень відносно них надати не може.

Розглянувши матеріали справи та додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив:

22.05.2000 року між позивачем та ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки було укладено згоду, відповідно до якої за взаємною згодою сторін проведено вилучення векселів СП ООО “УкрРос” у кількості 2 шт. загальною вартістю 90000 грн. та векселів СП ООО “УкрРос Актив” у кількості 5 шт. загальною вартістю 500000 грн.

Відповідно до угоди № 12/н від 12.06.2000р. ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки передає, а СП ООО “УкрРос” приймає для реалізації майно, що враховується органом державної податкової служби, а саме вексель № 0625 номінальною вартістю 100000 грн. дата складання 22.03.2000р. векселедавець СУРП ООО “УкрРос Актив”. Угода підписана з боку податкового органу начальником Журавкіною Л.М. Актом приймання передачі майна від 12.06.2000р. підтверджено передання векселя № 0625 від ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки до СУРП ООО “УкрРос”.

Згідно до акту приймання-передачі векселів від 16.07.2001р. ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки в особі начальника Журавкіної Л.М. передає, а Горлівське державне підприємство “Горліврозвідка” в особі начальника Косинського приймає векселі, зокрема векселі СП ООО “УкрРос” у кількості 2 одиниці загальною номінальною вартістю 90000грн. та векселі СП ООО “УкрРос Актив” у кількості 4 одиниці загальною вартістю 400000 грн.

Таким чином матеріалами справи підтверджується отримання ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки від позивача векселів СП ООО “УкрРос Актив” у кількості 5 шт. загальною номінальною вартістю 500000 грн. та повернення ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки позивачу векселів СП ООО “УкрРос Актив” у кількості 4 шт. загальною номінальною вартістю 500000 грн.

Позивач стверджує, що не повернувши йому один вексель або гроші від його реалізації, або не зменшивши його податкові зобов’язання ДПІ у Микитівському районі м. Горлівки проявило бездіяльність, така бездіяльність є неправомірною, що спричинило позивачу збитки, які він просить стягнути з відповідача-1 шляхом зменшення його податкових зобов’язань. В обґрунтування розміру збитків позивач посилається на номінальну вартість векселю та стверджує, що податковий орган повинен був повернути йому саме 100000 грн., оскільки вексель стільки коштує.

Наведені твердження позивача є необґрунтованими та не узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини сторін щодо спірних векселів регулювались Порядком звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває у податковій заставі, для погашення податкової заборгованості платника податків (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності) та реалізації такого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1998 р. N 941 (надалі - Порядок).

Відповідно до абз. 4 п. 13 Порядку, якщо майно, виділене для продажу, не може бути продано, воно повертається заставодавцю за умови виділення іншого майна згідно з пунктом 9 цього Порядку для реалізації в рахунок погашення податкової заборгованості.

Наведеним пунктом 9 Порядку передбачено, що питання виділення майна, що перебуває у податковій заставі, для погашення податкової заборгованості вирішується за письмовою згодою між заставодавцем і органом державної податкової служби за участю експерта, або без такої згоди щодо особливих видів майна визначених цим же пунктом.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачем замість векселя № 0625 номінальною вартістю 100000 грн. дата складання 22.03.2000р. векселедавець СУРП ООО “УкрРос Актив” позивачем надавалось інше майно. Крім того, матеріали справи взагалі не містять доказів тієї обставини, що майно, не продано або не може бути продано.

Таким чином, твердження позивача про обов’язок податкового органу повернути йому спірний вексель та настання визначених законодавством умов за якими такий обов’язок виникає, належними і допустимими доказами не доведено, а тому в цій частині відсутні підстави вважати неправомірними будь-які дії або бездіяльність податкового органу.

Також, відповідно до пункту 20 Порядку, торговельна організація або організатор аукціону (торгів), або організація, уповноважена Кабінетом Міністрів України перераховує кошти, отримані від реалізації майна (крім сум, використаних на покриття видатків згідно з угодою про реалізацію), на рахунок територіального органу Державного казначейства за балансовим рахунком N 2512 "Кошти державного бюджету цільового характеру" за місцем реєстрації заставодавця не пізніше наступного робочого дня після дати зарахування коштів на їх рахунок. У платіжному дорученні повинні бути зазначені реквізити заставодавця, майно якого реалізовано, та номер і дата угоди, відповідно до якої проведено реалізацію.

Наступного робочого дня після зарахування коштів на зазначений рахунок територіальний орган Державного казначейства складає та передає відповідному органу державної податкової служби реєстр N 1(А) доходів, які надійшли на балансовий рахунок N 2512 (додаток 9), з копіями розрахункових документів. Не пізніше наступного дня орган державної податкової служби подає територіальному органу Державного казначейства довідку про розподіл коштів, які надійшли на балансовий рахунок N 2512 (додаток 10). У цій довідці зазначаються суми транспортних видатків, послуг експертів тощо, суми заборгованості за видами обов'язкових платежів, суми пені, а також повна назва отримувача коштів та його ідентифікаційний код, назва установи банку, де відкрито рахунок, МФО банку, номер рахунка.

На підставі довідки про розподіл коштів територіальний орган Державного казначейства оформляє в установленому порядку платіжні доручення та передає їх на виконання до установи уповноваженого банку. У графі "Призначення платежу" повинно бути зазначено: "реалізація рухомого майна, що перебувало у податковій заставі".

Таким чином, законодавством визначено, що перерахування коштів платнику податків від реалізації заставленого майна та/або зарахування таких коштів в рахунок погашення податкового боргу відбувається виключно після здійснення торговельною організацією дій щодо реалізації майна та перерахування коштів на відповідні бюджетні рахунки.

У матеріалах справи відсутні докази тієї обставини, що СП ООО “УкрРос”, як торговельна організація, перерахувала кошти на відповідні бюджетні рахунки. Тобто, позивачем не доведено, що у податкового органу виник обов’язок як перерахувати кошти позивачу так і зарахувати їх в рахунок наявних сум податкового боргу. За відсутності такого, визначеного законодавством, обов’язку у суду також відсутні підстави вважати неправомірними будь-які дії або бездіяльність відповідача щодо спірних правовідносин.

Позивач наполягає на заподіяній йому шкоді в розмірі 100000грн., який він обґрунтовує номінальною вартістю векселя. Такі твердження не можливо визнати обґрунтованими, оскільки сама по собі номінальна вартість векселя не свідчить про таку його ціну, тобто вартість, за яку вексель, як певну річ можливо продати. Позивачем в обґрунтування вартості векселя не наведено будь яких доказів, що вексель був проданий або міг бути проданий саме за 100 000 грн. Посилання позивача на те, що вексель повинен був бути пред’явлений до платежу суд спростовує, оскільки Порядком не передбачено здійснення податковим органом таких дій, як пред’явлення до платежу векселів або будь-які інші операції з цінними паперами особливого виду відмінні від операцій купівлі-продажу.

Таким чином, розмір шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача-1 позивачем не доведений.

Крім того, не відповідає вимогам законодавства і вимога позивача про стягнення суми шкоди саме з відповідача-1.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, збитки, завдані неправомірними діями посадових осіб органів державної податкової служби, підлягають відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету.

Також, відповідно до статей 1173, 1174 Цивільного Кодексу України (положення якого цілком застосовні до спірних правовідносин на підставі п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу ), відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування або їх посадовою особою здійснюється державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Тобто, вимоги про стягнення суми шкоди безпосередньо з відповідача-1 по справі суперечать наведеним приписам закону.

З огляду на викладене, вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ч. 3 ст. 13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, ст.ст. 1173, 1174 Цивільного Кодексу України, Порядком звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває у податковій заставі, для погашення податкової заборгованості платника податків (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності) та реалізації такого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1998 р. N 941, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктами 6,7 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії “Надра України” „Горліврозвідка” до Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції та Головного управління державного казначейства України у Донецькій області про стягнення з відповідача-1 100000,00 грн. шляхом зменшення розміру податкових зобов’язань позивача перед бюджетом на 100000,00 грн., зараховуючи на оплату податкових зобов’язань збитків, завданих неправомірними діями Державної податкової інспекції у Микитівському районі м. Горлівки - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Гончаров С.А.