ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.08                                                                                 Справа № 1/645пд.

За позовом Прокурора м. Луганська в інтересах держави в особі виконавчого комітету Луганської міської ради, м. Луганськ

до Колективного сільськогосподарського підприємства «ВААЛ», м. Луганськ

про розірвання договору

Головуючий суддя Зюбанова Н.М.

Судді Мінська Т.М.

Доманська М.Л.

П р е д с т а в н и к и:

від позивача : Смуругова О.В., дов. від 24.07.06 № 0103-30/397а;

Лосєва Є.В., дов. від 14.03.08 № 01/03-30/1869/2-08;

Буря Т.Ю., дов. від 24.07.06 № 0103-30/3959а;

від відповідача –Козін В.М., дов. від 31.12.07; Хрущ А.І., директор;

Суть спору: про розірвання договору на право тимчасового користування землею від 29.12.01 № 1160-1.

Відповідач у відзиві на позовну заяву за листом від 01.02.08 проти позову заперечує з посиланням на те, що рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 08.08.07 № 213 оскаржене до Жовтневого районного суду м. Луганська, відсутність факту самовільного будування на спірній земельній ділянці; усунення порушень вимог щодо обслуговування газопроводу.

У запереченнях на відзив відповідача за листом від 14.02.08 № 01-03-11/1096а позивач доводи відповідача щодо факту оскарження у судовому порядку рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 08.08.07 № 213 та зупинення дії його пунктів відхиляє та посилається на те, що за змістом п. п. 4.1 п. 4 йдеться про необхідність звернення з позовом до суду Управління нерухомим майном, у той час, як до суду за матеріалами даної господарської справи звернувся прокурор м. Луганська. По-друге, позивач посилається на те, що рішення третейського суду від 10.07.06 по справі № 3/07 не підтверджує відсутність самочинного будівництва та факт прийняття об"єкту до експлуатації.

У відповідності до акту комісії, створеної на виконання ухвали суду від 15.02.08 по даній справі, йдеться про порушення відповідачем низки норм та правил, які регулюють відповідну сферу діяльності підприємства та є, на думку, прокурора підставами для розірвання договору на право тимчасового користування землею від 29.12.01 № 1160-1.

Відповідач вказані доводи відхиляє з підстав, зазначених у листі від 17.03.08. Як доказ у справі ним надане експертне дослідження спеціаліста № 710/10.6 від 08.04.08, проведеного для розв"язання питання щодо дотримання відповідачем охоронної зони газопроводу при розміщенні торговельного комплексу, у висновках якого зазначено, що охоронна зона газопроводу при розміщенні торгівельного комплексу за адресою: м. Луганськ, кв. 50 років Жовтня, 22б дотримана.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд дійшов до наступного.

Так, 17.10.01 виконавчим комітетом Луганської міської ради було прийнято рішення № 234/10 про надання Колективному сільськогосподарському підприємству "ВААЛ" в користування земельну ділянку у розмірі 0,5560 га за адресою: кв. 50 років Жовтня /біля будинків 22,23/.

29.12.01 між виконавчим комітетом Луганської міської ради /позивачем/ та Колективним сільськогосподарським підприємством "ВААЛ" /відповідачем/ було укладено договір на право тимчасового користування землею № 1160-1 з додатковими угодами до нього від 20.02.06, 04.06.07, за умовами яких позивач за плату надав, а відповідач прийняв у тимчасове довгострокове /на 24 роки/ користування земельну ділянку площею 0,5202 га під будівництво та розміщення станції торговельного комплексу та благоустрій прилеглої території згідно п. п. 1.1, 1.2 договору /у редакції додаткових угод від 20.02.06, 04.06.07/.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у ній є розірвання вказаного договору, у п. 4.2 якого передбачено, що договір на право тимчасового користування землею припиняється у разі: закінчення терміну, на який укладено договір, дострокового розірвання договору за взаємною згодою сторін, в інших випадках, передбачених діючим законодавством.

Правове регулювання правовідносин сторін здійснюється у тому числі Цивільним кодексом України /далі –ЦК України/, оскільки п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що до договорів, що були укладені і продовжують діяти після набрання чинності даним Кодексом, застосовуються правила ЦК України щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладання.

В обґрунтування позовних вимог про розірвання договору на право тимчасового користування землею від 29.12.01 № 1160-1 у якості нормативно-правової підстави позову прокурор та позивач посилаються на положення ст. 651 ЦК України, яка визначає підстави для зміни або розірвання договору.

Так, законодавцем передбачено, що зміна або розірвання договору допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У зв"язку з тим, що укладеним між сторонами договором не передбачено можливість його одностороннього розірвання, прокурор та позивач посилаються на факти істотного порушення відповідачем умов договору, які полягають у наступному, з огляду на передбачений договором у п. 3.4 обов"язок відповідача, як землекористувача, додержуватись екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, державних стандартів, норм та правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів, зон санітарної охорони та територій, які особливо охороняються:

- порушення ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги" щодо розташування будь-яких об"єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній вулиці;

- порушення Правил безпеки систем газопостачання України;

- порушення ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", що на думку позивача створює загрозу виникненню надзвичайної ситуації та здоров"ю та життю споживачів, які відвідують торговельний комплекс.

Тому 08.08.07 виконавчим комітетом Луганської міської ради прийнято рішення № 213, за яким Колективному сільськогосподарському підприємству "ВААЛ" слід звільнити земельну ділянку, що знаходиться у користуванні, від некапітальних об"єктів, перш за все тих, що розташовані на газопроводах з порушенням Правил безпеки систем газопостачання України.

Крім того, позивач, аналізуючи правовідносини, які склалися між ним та відповідачем за договором на право тимчасового користування землею від 29.12.01 № 1160-1, вважає, що вони врегульовані також главою 58 "Найм /оренда/" ЦК України, оскільки спеціального закону, який би регулював відносини найму земельної ділянки не на умовах оренди не існує, а Закон України "Про оренду землі" такі відносини не регулює, а регулює лише відносини, пов"язані з орендою землі.

Також з матеріалів справи вбачається, що в провадженні господарського суду Луганської області знаходилась справа № 18/563пн за позовом ВАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до КСП "ВААЛ" про спонукання звільнити охоронну зону газопроводів та демонтування навісу, провадження по якій було припинено у зв"язку з відмовою позивача від позову, оскільки відповідач демонтував металеві опори навісу над газопроводами, а розташування самого навісу над газопроводами не є порушенням Правил безпеки систем газопостачання України.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзивах, у тому числі з посиланням на обставини справи № 18/563пн.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокурора є необґрунтованими, а позов таким, у задоволенні якого слід відмовити, з огляду на наступне.

Так, господарський суд погоджується з доводами позивача, викладеними ним у листі від 14.03.08 № 01/03-11/1864/0/2-08, про правову природу договору від 29.12.01 № 1160-1, а тому застосовує положення ч. 2 ст. 9 ЦК України, згідно якої законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Таким законом стосовно правовідносин сторін по розірванню укладеного ними договору є Господарський кодекс України /далі –ГК України/, оскільки відносини по порядку розірвання та зміні договорів недостатньо повно врегульовані ЦК України порівняно з порядком укладання договорів.

Так, у відповідності до ст. 188 ГК України, яка регулює порядок зміни та розірвання господарських договорів, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Тому суд вважає, що за матеріалами даної справи позивачем не дотримано вказаний порядок розірвання договору на право тимчасового користування землею, а факт звернення з позовом у справі прокурора не може бути підставою для звільнення від обов"язку дотримання вказаного порядку, оскільки йдеться не про досудовий порядок врегулювання спору, а порядок зміни та розірвання договорів.

Відповідну правову позицію щодо необхідності дотримання ст. 188 ГК України викладено у постанові Вищого господарського суду України від 31.10.07 по справі № 8/119пд за позовом Луганської міської ради до приватного підприємця Рибалко І.О. про розірвання договорів оренди, а також у постанові Луганського апеляційного господарського суду від 17.01.08 по справі № 8/572пд.

Також у вказаній постанові касаційної інстанції зазначено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності на землю від імені відповідної територіальної громади є прийняття нею рішення у тому числі про надання земельної ділянки в оренду чи про продовження вже укладеного договору оренди, внесення змін до договору або про розірвання договору оренди.

Тому суд звертає увагу позивача та той факт, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Луганська знаходиться справа № 854/1211/2007р. за адміністративним позовом ТОВ "ВААЛ" до виконавчого комітету Луганської міської ради про скасування рішення від 08.08.07 № 213, яким відповідача у справі зобов"язано звільнити спірну земельну ділянку. Вказану справу на даний час не вирішено, що має значення для постановки питання про розірвання договору, оскільки рішення компетентного органу про надання землі в оренду /користування/ або звільнення земельної ділянки та відповідний договір оренди є пов"язаними між собою юридичними фактами.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги прокурора є необґрунтованими, тому у позові слід відмовити. Питання по судових витратах не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати у встановленому порядку.

З огляду на відмову у позові судом відхиляється клопотання позивача про заміну відповідача його правонаступником у порядку ст. 25 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –23.04.08.

Головуючий суддя Н.М.Зюбанова

Судді Т.М.Мінська

М.Л.Доманська