ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.08 Справа № 17/312

Суддя У.Ділай, розглянувши справу

За позовом: Львівське ВАТ “Елегант” , м.Львів

до відповідача: ТзОВ “Ельвіс” , м.Львів

Про стягнення 4800грн. збитків

за участю представників:

від позивача: явка не забезпечена

від відповідача: Ільїнська О.Л. - представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки передбачені ст.ст.20,22 ГПК України.

З підстав викладених в ухвалах суду розгляд матеріалів справи відкладався. Для надання сторонам можливості надати докази в підтвердження своїх вимог та заперечень в судовому засіданні оголошувались перерви.

Суть спору:

Львівським ВАТ “Елегант” подано позов про стягнення з ТзОВ “Ельвіс” м.Львів збитків в сумі 4 800грн. та судових витрат по справі.

29.01.08р. позивачем подано уточнений розрахунок суми збитків, а саме щодо переліку понесених витрат, що складають суму збитків.

В обгрунтування позовних витмог ВАТ “Елегант” вказує :

Земельна ділянка, яку використовує ТзОВ „Ельвіс" для обслуговування складського приміщення, що розташоване у м. Львові по вул. Зеленій, 147, межує з земельною ділянкою ВАТ „Елегант". Проїзд та прохід до будівлі відповідача може здійснюватися тільки через земельну ділянку позивача.

Через відсутність у відповідача окремого в"їзду (виїзду), на його прохання, керуючись принципами добросусідства і ділового партнерства протягом декількох років відповідач користується нашими спорудами, у т.ч. проїжджою частиною земельної ділянки, прохідною, контрольно-перепускним пунктом, під"їздним майданчиком для доїзду транспортних засобів до земельної ділянки, на якій знаходиться складське приміщення, що розташоване у м. Львові по вул. Зеленій, 147 і використовується відповідачем для здійснення господарської діяльності.

З травня 2004 року між позивачем та відповідачем була укладена угода № 39 від 05.05.2004, згідно якої за користування спорудами відповідач сплачував 300,00 грн. за місяць відповідно до умов укладеної угоди.

З 26.08.05р. за укладеним Договором надання платних послуг з користування спорудами, (згідно пункту 3.2. договору) щомісячна плата становила 400 грн.

Не облаштувавши окремого заїзду і до цього часу, не маючи іншої можливості доїхати до належного приміщення з вул. Зеленої, 147, відмовляючись, як у 2005 році, так і у 2006 році від пропозицій позивача щодо укладення договору на користування спорудами, відповідач надалі незаконно, протиправне продовжує використовувати нашу прохідну, під"їздний майданчик, контрольно-перепускний пункт (КПП) та частину проїжджої території ВАТ „Елегант" та не сплачує послуги, якими скористався.

Виходячи із статті 901 ЦК України, за договором надання послуг Сторона, що отримала послугу, яка споживається нею в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, зобов"язується оплатити другій Стороні отриману послугу.

Загальними умовами виконання господарських зобов"язань за статтею 193 ГК України передбачено, що „суб"єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов"язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов"язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У 2006 році відповідач і надалі користуючись цим же доїздом до власних приміщень, споживаючи послуги, умисно безпідставно ухилився від укладення договору на користування зазначеними спорудами, чим позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 4800,00 грн., (виходячи із таких самих розцінок, які були погоджені та сплачені відповідачем за аналогічні отримані послуги у 2005 році).

При встановленні плати за користування спорудами вказаними вище , позивачем враховано: витрати на утримання земельної ділянки; послуги з охорони території по всьому периметру земельної ділянки ВАТ “Елегант”, у т.ч. плата за денну охорону , що введена на вимогу суду згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 10.12.04р. у справі №1/978-14/303; освітлення території, у т.ч. прожектором; опалення ( обігрів приміщення) контрольно-перепускного пункту (КПП); прибирання двірником відповідно 1/6 частини суміжної з відповідачем території та витрати на вивіз сміття; експлуатація інженерно-транспортних інфраструктур та утримання зовнішнього під”їздного до КПП майданчика ( асфальтування проїжджої частини території –під”їздних шляхів). Відповідно до поданого позивачем розрахунку сума збитків становить 400грн. в місяць.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково , надав контррозрахунок суми понесених позивачем витрат в розмірі 164,16грн. в місяць. 1087,68грн. за 2006р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи, заперечення, та пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Крім того, згідно ч.2 ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов”язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Земельна ділянка, яку використовує Відкрите акціонерне товариство „Елегант” (позивач), надана йому на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 76 від 15.02.1995 р., про що видано Державний акт на постійне користування землею.

Земельна ділянка, яку використовує Товариство з обмеженою відповідальністю „Ельвіс” (відповідач), межує з земельною ділянкою ВАТ „Елегант”. Прохід і проїзд до будівлі відповідача може здійснюватися тільки через земельну ділянку, яку використовує позивач.

ВАТ „Елегант” вважає, що внаслідок споживання відповідачем протягом 2006 року послуг позивача щодо користування контрольно-пропускним пунктом та частиною проїжджої території без проведення відповідної оплати останньому завдано збитків у вигляді упущеної вигоди.

Позивачем був представлений розрахунок збитків за видами витрат, (який було уточнено листом №2/07 від 25.02.08р.), а саме: податок із земельної ділянки; охорона; освітлення, у т.ч. прожектор; опалення КПП; прибирання (двірник, вивіз сміття, ТВП); експлуатація інженерно-транспортних структур, утримання зовнішнього майданчика, асфальтування - на суму 400, 00 грн. на місяць, за 2006 року –4800, 00 грн.

Відповідач не заперечує факт споживання послуг з проїзду до власних приміщень складу через прохідну і частину проїжджої території, яка знаходиться у користуванні позивача. Плата за ці послуги сторонами не узгоджена з причин недосягнення згоди щодо суттєвих умов договору, проекти якого протягом 2006-2007 р.р. неодноразово пропонувались як позивачем, так і відповідачем.

Відповідач, не погоджуючись з ціною послуг, запропонованою позивачем на рівні договору , що був укладений сторонами на 2003 рік і строк дії якого закінчився 01 січня 2004 року, а також, вважаючи заявлений розмір збитків надмірно завищеним і непідтвердженим відповідними документами, заявою-пропозицією б/н від 21.01.08р. запропонував позивачу завершити розгляд даної справи шляхом примирення сторін і заявив про свій намір добровільно сплатити збитки у розмірі 3000 , 00 грн. з розрахунку 250,00 грн. щомісячно.

Оскільки ця пропозиція була відхилена позивачем, відповідач листом б/н від 26.02.08р. відмовився від цієї пропозиції. Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив відкликання своєї пропозиції щодо добровільної оплати вартості збитків, так як ця пропозиція не була акцептована позивачем.

Проаналізувавши розрахунок витрат позивача в сукупності з доказами, наданими позивачем в підтвердження понесених збитків, а також доказами, представленими відповідачем в заперечення видів та розміру заявлених збитків, суд дійшов до висновку про часткову необгрунтованість розрахунку збитків та непідтвердженість останніх належними та допустимими доказами.

При цьому суд виходив з такого.

Матеріалами справи встановлено, підтверджено у судовому засіданні сторонами, що через прохідну і частину проїзду заїжджають і виїжджають ліворуч від прохідної до власних приміщень ВАТ «Елегант» (позивач), ТзОВ “Ельвіс” (відповідач) , ЗАТ «Галичина», та орендарі ВАТ «Елегант». Інші користувачі проїжджають через прохідну і через територію за прохідною, однак повертають праворуч від прохідної до приміщень, зданих позивачем в оренду.

За таких обставин, земельний податок в сумі 135,00 грн., (виходячи з площі земельної ділянки, яка надається для використання стороннім особам –2,3 %, (що документально підтверджено позивачем), слід розділити на 3 частини за кількістю осіб – основних користувачів. Отже, розмір збитків, що підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу зі сплати земельного податку становить 47,98 грн. на місяць, за 2006 рік - 575, 86 грн.

Позивачем документально підтверджені його витрати на прибирання та вивіз ТВП. Однак, частка 16 в графі розрахунку позивача „відсотки в порівнянні до площі користування”, застосована для визначення витрат на прибирання (двірник), і частка 1/30, застосована для визначення вивозу ТВП, - не доведені і документально не підтверджені.

Відповідач, заперечуючи витрати на прибирання та вивіз ТВП, не підтвердив належними документами факти вивозу ТВП (сміття) власними силами і за власний кошт.

Зважаючи, що частина земельної ділянки, (яку використовує позивач для доїзду до власних приміщень, складає 2,3 % від усієї площі земельної ділянки позивача), використовується трьома основними користувачами, а прибирається лише позивачем і ним же вивозиться сміття з цієї частини ділянки, - суд вважає, що ці витрати підлягають відшкодуванню в сумі 11,34 грн. на місяць, 136,08 грн. за 2006 рік, (виходячи з розрахунку: сума на місяць = витрати на прибирання 10023,45грн. + витрати на вивіз ТВП 7719,61грн. = 17743,06 грн. * 2,3 % / 3 особи / 100 %/ 12 місяців).

Позовні вимоги в частині відшкодування вартості послуг охорони суд вважає безпідставними, оскільки ТзОВ „Ельвіс” самостійно охороняє власну будівлю та прилеглу до неї територію і не споживає цих послуг. Це підтверджено наданими відповідачем доказами про наявність найманих за трудовим договором охоронників, а також відсутністю приміщення складу відповідача в дислокації об”єктів, що охороняються відомчою охороною позивача відповідно до представлених позивачем договорів.

Покликання позивача на те, що відповідач у своїй діяльності використовує велику кількість автотранспорту не заслуговує на увагу, оскільки в підтвердження цього позивачем не надано доказів. До того ж, розмір плати за землю, а також вартість послуг з охорони об”єкта позивача не залежать від інтенсивності використання відповідачем частини земельної ділянки для проїзду до власних приміщень.

Витрати на опалення КПП розраховані, виходячи з розміра відсотка 0,33, який, як було з»ясовано у судовому засіданні, визначає частку площі приміщення КПП від плоші усіх приміщень позивача.

Однак, це не підтверджено відповідною технічною документацією та платіжними документами про оплату спожитого газу природного з опалення прохідної. Позивачем також не обгрунтовано, з яких підстав відповідач, який не користується прохідною, зобов»язаний частково відшкодувати витрати на опалення прохідної позивача.

Відтак в частині стягнення вартості охорони та опалення КПП в позові слід відмовити за безпідставністю.

Щодо витрат на освітлення прожектором, який освітлює частину проїжджої території, якою користується для проїзду відповідач, в розрахунку позивача вказані витрати не відокремлені від загальних витрат на освітлення, вартість спожитої електричної енергії з використання саме прожектора не обгрунтована та документально не підтверджена.

Позивачем не розшифровано, з чого складається сума витрат на експлуатацію інженерно-транспортних інфраструктур, утримання зовнішнього майданчика, асфальтування. Надані позивачем в якості доказу первинні документи не визначають яка саме територія була асфальтована на виконання договору №1/05/17 від 24.04.06р.

До того ж, позивачем не обгрунтовано причини, з яких відповідач зобов”язаний відшкодувати витрати позивача на асфальтування зовнішнього майданчика. Також документально не підтверджено, що таке відшкодування має бути за кошт відповідача в розмірі 40% від загальних витрат позивача. Зважаючи на викладене, в частині відшкодування цих витрат та витрат на освітлення території позов слід залишити без розгляду.

У відповідності до ст.623 Цивільного кодексу України на боржника покладається обов”язок відшкодування кредиторові реальних збитків, а на кредитора - обов”язок доказати розмір збитків, завданих йому порушенням зобов”язання, при цьому кредитор має не лише точно підрахувати розмір заподіяних збитків, але й підтвердити їх документально.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Позивачем не надано суду належних доказів в підтвердження підстав віднесення на відповідача понесених позивачем витрат у заявленому розмірі.

Крім того, відзначені у розрахунку збитків відсотки, які на думку відповідача визначають частку від загального розміру витрат, що мають бути віднесені на відповідача, є різними за видами витрат. Застосування саме цих відсотків для відповідача розрахунково і документально не підтверджено.

Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково в сумі 711,89грн., яка складає витрати з земельного податку та витрати з прибирання та вивозу сміття; позовну вимогу про відшкодування витрат з експлуатації інженерно-транспортних структур, утримання зовнішнього майданчика, асфальтування в сумі 719,79 грн. та витрат на освітлення в сумі 180грн. слід залишити без розгляду; в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 33, 34, 36, 38, 43, 44, 49, 69, 75, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ТзОВ “Ельвіс” (79035, м.Львів, вул. Зелена,147 р/р5001 в ЗГРУ КБ “Приватбанк”, МФО 325321 ) на користь Львівського ВАТ “Елегант” (79035, м.Львів, вул.Зелена,147 78400, р/р 232 в ЛФ ВАТ “Укрексімбанку” м.Львова, МФО 325718, ЄДРПОУ 01554 711,89 грн. збитків, 15,13 грн. державного мита та 17,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В задоволенні позовних вимог в сумі 3 188,32 грн. в позові відмовити.

4.          В частині стягнення 899,79 грн.позов залишити без розгляду.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Рішення оформлено згідно з ст.ст. 84, 85 ГПК України та підписано 20.06. 2008 року.

Суддя