ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.07.08                                                                                 Справа№ 1/47-22/22а

за позовною заявою Національної спілки художників України, м.Київ

до відповідача Львівської міської ради, м.Львів

3-тя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТзОВ „Центр розвитку нерухомості”, м.Львів

3-тя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ВАТ „Львівнафтопродукт”, м.Львів

3-тя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд державного майна України, м.Київ

3-тя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна служба охорони культурної спадщини Міністерства культури та мистецтв України м.Київ

3-тя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління охорони історичного середовища, м.Львів

про визнання недійсним акту ненормативного характеру.

Суддя М.Желік

секретар О.Дімітрова

Представники

прокурор: не з”явився

від позивача: не з”явився

від відповідача: Харечко Д.О. ( довіреність № 1.7 вих.17 від 11.01.08р.)

від 3-ої особи-1: Стецьків Л.В. - представник

від 3-ої особи-2: не з”явився.

від 3-ої особи-3: не з”явився

від 3-ої особи-4: не з”явився.

від 3-ої особи-5: не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

Розглядається адміністративний позов Національної спілки художників України, м.Київ до Львівської міської ради, м.Львів про визнання недійсним п.п.1 та 2 Ухвали Львівської міської ради народних депутатів 4-ої сесії 2-го скликання від 09.02.1995 року, за участю 3-тіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТзОВ „Центр розвитку нерухомості”, м.Львів, ВАТ „Львівнафтопродукт”, м.Львів, Фонд державного майна України, м.Київ, Державна служба охорони культурної спадщини Міністерства культури та мистецтв України, м.Київ, Управління охорони історичного середовища, м.Львів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2006 року касаційну скаргу Фонду державного майна України задоволено, рішення господарського суду Львівської області від 18-20.10.2005р. та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2005р. скасовано, а справу передано на новий розгляд суду першої інстанції в іншому складі суддів.

В процесі нового розгляду справи ухвалами суду Львівської області до участі у справі залучено Управління охорони історичного середовища, Державну службу охорони культурної спадщини Міністерства культури і мистецтв Україии, Фонд державного майна України. На підставі клопотання № 848-вих. Від 26.09.2005 року, відповідно до ст..36-1 Закону України „Про прокуратуру” прокуратура Львівської області вступила у справу з метою представництва інтересів держави.

Розглянувши матеріали справи , суд встановив наступне:

09 лютого 1995 року Львівською міською радою прийнято Ухвалу № 92 „Про будинок на пл.Міцкевича,9 у м.Львові”. Даною ухвалою встановлено, що власником будинку № 9 на пл.Міцкевича у м.Львові є Львівська міська рада народних депутатів та залишено цей будинок на балансі Львівського художньо-виробничого комбінату Спілки художників України (п.п.1 і 2 ухвали, том 1 , а.с.67).

Національна спілка художників України оспорює Ухвалу № 92 від 09.02.1995 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на сьогоднішній день саме вона є законним власником спірної будівлі. Набуття права власності на будинок № 9 на пл.Міцкевича у м.Львові позивач обґрунтовує перебуванням даного об”єкта нерухомості у віданні Львівської обласної організації Спілки художників УРСР ще станом на 24.08.1991 року. З прийняттям постанови Верховної ради УРСР „Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України” від 10.04.1992 року об”єкт було передано до загальної державної власності. Згідно реєстраційного посвідчення від 15.06.1989 року спірна будівля була зареєстрована за Львівським художньо-виробничим комбінатом, а по акту від 22.04.1991 року приміщення і інші активи та пасиви комбінату було передано Львівській обласній спілці художників України. Свідоцтвом на право власності № П-693, виданим 24.02.2004 року Фондом державного майна України., а також свідоцтвом на право власності № П-693, виданим 24.02.2004 року Фондом державного майна України.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на те, що оспорюване рішення було прийняте у відповідності до законодавства та позивачу було відомо , що власником будинку на пл.Міцкевича, 9 у м.Львові є Львівська міська рада. Про вказане йдеться , зокрема і в запереченні на апеляційну скаргу (том 1, а.с. 144-145).

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення господарського суду Львівської області від 18-20.10.2005 року та ухвалу Львівського апеляційного господарського сулу від 20.12.2005 року у своїй ухвалі зазначив, що суд першої інстанції не дав належної оцінки Постанові Верховної ради України від 04.02.1994 року „Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР”, Закону України „Про професійних творчих працівників та творчі спілки” від 07.10.1997 року, постанові Кабінету Міністрів України № 1058 від 10.07.1998 р. „Про передачу нерухомого майна творчим спілкам”, Земельному кодексу України, не дослідив чи дійсно збережені фундаменти та будівлі підвальних приміщень, що знаходяться на земельній ділянці за адресою пл.. Міцкевича, 9 у м.Львові є пам”яткою архітектури. Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов”язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено наступне:

Відповідно до п.п. 1, 3 Постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 р. “Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР” тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно віднесено до загальнодержавної власності. До законодавчого визначення правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Фонду державного майна України надано право розпорядження цим майном у процесі приватизації та повноваження орендодавця майнових комплексів підприємств та організацій (їх структурних підрозділів).

Пунтом 3 Прикінцевих положень Закону України “Про професійних творчих працівників та творчі спілки” від 07.10.1997 р. доручено Кабінету Міністрів України у двомісячний строк разом із Фондом державного майна України забезпечити передачу у власність чи надати у безстрокове користування нерухоме майно творчим спілкам (Всеукраїнській музичній спілці, Спілці архітекторів України, Спілці дизайнерів України, Спілці журналістів України, Спілці кінематографістів України, Спілці композиторів України, Спілці майстрів народного мистецтва України, Спілці письменників України, Спілці театральних діячів України, Спілці фотохудожників України, Спілці художників України), яке було в їхньому користуванні на момент прийняття Верховною Радою України Постанови від 10 квітня 1992 року "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України".

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1058 від 10.07.1998 р. Про передачу нерухомого майна творчим спілкам Фонду державного майна доручено протягом 1998 року за поданням творчих спілок України передати у їх власність нерухоме майно творчих спілок колишнього Союзу РСР, яке станом на 24 серпня 1991 р. згідно з правоустановчими документами перебувало у віданні творчих спілок колишнього Союзу РСР або у володінні чи користуванні відповідних республіканських або територіальних структур, згідно з додатком 1. Правовстановчими документами, за якими визначається належність нерухомого майна творчим спілкам колишнього Союзу РСР, визначено їх статути і положення, статути і положення творчих спілок України, підприємств, установ та організацій цих спілок, акти прийняття-передачі об'єктів, договори купівлі-продажу, а в разі необхідності інші документи - розподільні баланси, матеріали технічної інвентаризації тощо, оформленні в установленому порядку. У п. 4 додатка 1 до згаданої постанови ідеться про підприємства, установи та організації Спілки художників СРСР, будинки, споруди, нежитлові приміщення яких передаються у власність Національної спілки художників України, у тому числі йдеться й про Львівський художньо-виробничий комбінат Художнього фонду УРСР, м. Львів, пл. Міцкевича, 9 (приміщення та фундамент окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації "Львівський художньо-виробничий комбінат" Львівської обласної організації Національної спілки художників України, м. Львів, вул. Козланюка, 17, пл. Міцкевича, 9).

Оцінивши вищенаведені правові норми та обставини, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб”єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

З матеріалів справи, доводів позивача та заперечень відповідача вбачається, що предметом спору у справі є спірний будинок на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові. При цьому Національна спілка художників України обгрунтовує незаконність оспорюваної ухвали та своє право на користування спірною будівлею нормами ст.4 Закону України „Про власність”. Відповідач заперечує право власності позивача на зруйнований будинок на пл. Міцкевича, 9 у м. Львові, вказує, що він належав на праві власності територіальній громаді м. Львова.

З викладеного випливає, що предметом спору у справі є право користування спірною будівлею, зумовлене правом власності на об”єкт нерухомості, розташований на пл.Міцкевича,9 у м.Львові. Такий спір є спором про право, він до публічно-правових спорів не відноситься і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи), наведене в пункті 1 ч. 1 ст. 3 КАС України. Компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 КАС України, на цей спір не поширюється, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Вказаний висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду України, зробленим у постанові від 27 лютого 2008 р. у справі № 21-2011 (справа господарського суду Львівської області №1/64-9/28), у постанові від 25 березня 2008 р. у справі № 3/506-А.

Керуючись ст.ст. 157, 165, ч.ч. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                           Желік М.Б.