ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.02.08                                                                                           Справа № 12/203

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Львівміськбудінвест»Закритого акціонерного товариства «Проектно-будівельне об’єднання «Львівміськбуд»(далі ДП «Львівміськбудінвест») від 21.09.2007р.

на рішення           Господарського суду Львівської області від 04.09.2007р.

у справі           № 12/203

за позовом           Приватного підприємства (далі ПП) «Ромек», м. Львів

до відповідача          ДП «Львівміськбудінвест», м. Львів

про           стягнення 477297,83 грн.

за участю представників:

від позивача –Лапка І.С.- представник;

від відповідача - Шпачук М.С. –заступник директора по економіці і фінансах, Лейко Є.В. –представник.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2007р., з підстав, зазначених у ньому, внесено зміни у склад колегії суддів, введено у склад колегії суддів замість судді Галушко Н.А. суддю Краєвську М.В.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р., з підстав, зазначених у ньому, внесено зміни у склад колегії суддів, введено у склад колегії суддів замість судді Краєвської М.В. суддю Галушко Н.А.

Представникам сторін права і обов’язки, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

У судових засіданнях апеляційного господарського суду оголошували перерви, а також розгляд справи відкладався з підстав, зазначених в ухвалах суду апеляційної інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2007р., суддя Запотічняк О.Д., позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ДП «Львівміськбудінвест»на користь ПП «Ромек»–заборгованість у сумі 482188,81 грн., з яких 133742,00 грн. пені, 23491,83 грн. три проценти річних, 320064,00 грн. основний борг, 4772,98 грн. державного мита, 188,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.ст. 526, 530, 549, 551, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.193, 232 Господарського кодексу України (далі ГК України), а також зокрема тим, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач не оплатив прийняті (оформлені) ним без зауважень підрядні роботи, і сума основного боргу становить 320064,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП «Львівміськбудінвест», відповідач у справі, подало апеляційну скаргу та пояснення до апеляційної скарги , в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2007р. у справі № 12/203 повністю і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити за безпідставністю.

Скаржник посилається зокрема на те, що оскаржене рішення Господарського суду Львівської області прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, його як відповідача у справі не повідомлено про дату, час та місце судового засідання Господарського суду Львівської області у даній справі, у якому прийнято рішення про стягнення з нього на користь позивача суми боргу.

ПП «Ромек», позивач у справі, подало заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2007р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача –без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення.

18 грудня 2007р. розгляд цієї справи у судовому засіданні апеляційного господарського суду було відкладено з підстав подання представниками сторін спільного клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з укладанням сторонами у справі мирової угоди.

13 грудня 2007р. представниками сторін було подано спільне клопотання про затвердження судом мирової угоди, з додатком до нього –мировою угодою у справі № 12/203 від 13 лютого 2007 року.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, суд встановив наступне.

ПП «Ромек»звернулося до господарського суду з позовом до ДП «Львівміськбудінвест»про стягнення з нього заборгованості на суму 477297,83 грн., з них 133742,00 грн. пені, 23491,83 грн. три проценти річних, 320064,00 грн. основного боргу.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 1 червня 2004р. між Приватним підприємством «Ромек»та ДП «Львівміськбудінвест»було укладено договір підряду № 01/12 про виконання будівельних робіт спортивного комплексу ФСТ «Динамо».

Відповідно до умов договору ПП «Ромек»зобов’язувалося виконати підрядні роботи, а ДП «Львівміськбудінвест»відповідно прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п.3 договору виконання робіт повинно було завершитись 31.12.2004р.

Відповідно до п.4 договору оплата виконаних робіт повинна бути здійснена замовником після прийняття робіт згідно з актом відповідної форми.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов’язання по договору виконав що підтверджується:

-          Актом приймання виконаних робіт та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2004 р. на суму 108615,60 грн.;

-          Актом виконаних робіт та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за вересень 2004 р. на суму 173404,80 грн.;

-          Актом виконаних робіт та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2004 р. на суму 38043,60 грн.

Виходячи з положень п. 4 договору, замовник повинен здійснити оплату виконаних робіт з моменту підписання останнього акту виконаних робіт, на загальну суму 320064,00 грн.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань по договору, за станом на день звернення до суду його заборгованість перед позивачем становить 320064,00 грн.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. При цьому, договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Тобто, підстави виникнення зобов’язань (цивільних прав та обов’язків) встановлені ст.11 ЦК України, зокрема з договорів (що і є у даному випадку), тобто носять диспозитивний характер. Це полягає у обов'язку сторін договору виконувати взяті на себе зобов'язання, визначені умовами цього договору.

Згідно з ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У зв’язку з вищенаведеним, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність заявленого позову позивачем про стягнення з відповідача 320064,00 грн. основного боргу.

Щодо позовної вимоги ПП «Ромек»про стягнення з ДП «Львівміськбудінвест»133742,00 грн. пені та 23491,83 грн. трьох процентів річних, то у даному випадку ці позовні вимоги не підлягають до задоволення, і рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки, виходячи з положень п. 4 договору, замовник повинен здійснити оплату виконаних робіт з моменту підписання останнього акту приймання виконаних підрядних робіт, але строк (термін) обов’язку виконання замовником обов’язку по оплаті не визначений, то у даному випадку безпідставним є визначення дати підписання останнього акту приймання виконаних підрядних робіт (29.12.2004р.) датою, коли відповідач повинен був оплатити роботи; також є безпідставним застосування ч.1 ст.530 ЦК України, оскільки дата підписання останнього акту приймання виконаних підрядних робіт, не є визначенням строку (терміну) для оплати цих робіт і не є подією, яка має неминуче настати.

З наведеного вбачається, що застосування до відповідача штрафних санкцій (нарахування відповідачу штрафних санкцій) з 29.12.2004р. –з моменту підписання між позивачем і відповідачем акту приймання виконаних підрядних робіт, є безпідставним.

Щодо посилань позивача на рахунки-фактури, які були виставлені ним відповідачу після кожного підписання акту приймання виконаних підрядних робіт, то їх не можна ототожнювати з визначеною ч.2 ст.530 ЦК України пред’явленою вимогою виконання зобов’язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 133742,00 грн. пені не підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 6 договору виконавець має право вимагати оплату з врахуванням інфляційних процесів відповідно до офіційно визначеного індексу інфляції, а позивач нарахував відповідачу 3 проценти річних на суму 23491,83 грн.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, як вже було зазначено вище, строк (термін) виконання обов’язку щодо обов’язку боржника оплатити роботи по договору не був визначений, то позивач на підставі п.6 договору міг вимагати сплати відповідачем суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, але не на підставі ст.625 ЦК України трьох процентів річних чи індексу інфляції.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних на суму 23491,83 грн. не підлягають до задоволення.

Як вже було зазначено вище, 13 грудня 2007р. представниками сторін було подано спільне клопотання з додатком до нього –мировою угодою у справі № 12/203 від 13 лютого 2007 року, про затвердження судом мирової угоди.

Згідно з положеннями вищезгаданої мирової угоди у цій справі від 13 лютого 2008 року:

«З метою добровільного врегулювання спору, Сторони по справі –ПП «Ромек», в особі представника Лапки Ігоря Степановича, який діє на підставі Доручення № 03-01/08 (далі - «Позивач») та ДП «Львівміськбудінвест», в особі Шпачук Михайла Сергійовича, який діє на підставі Довіреності від 22.01.2008р., (надалі іменується «Відповідач»), що є сторонами судового спору у справі № 12/203, домовились про укладення мирової угоди на зазначених умовах:

1.          Сторони погодились, що розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем на момент укладення цієї Мирової угоди становить 300000,00 грн. (Триста тисяч гривень 00 копійок).

2.          Відповідач гарантує, що вся сума заборгованості буде погашена повністю шляхом перерахування суми боргу на рахунок Позивача до 01 червня 2008 року включно за графіком, визначеним сторонами нижче.

3.          відповідач зобов’язується оплатити, вказану в п.2 суму в такі терміни:

-          50000,00 грн. –не пізніше 01 квітня 2008 року включно;

-          125000,00 грн. –не пізніше 01 травня 2008 року включно;

-          125000,00 грн. –не пізніше 01 червня 2008 року включно;

4.          Сторони зобов’язуються до 13.02.2008 року звернутись із спільною заявою до суду для затвердження даної Мирової угоди.

5.          В разі невиконання Відповідачем зобов’язань, покладених на нього даною Мировою угодою, Позивач і Відповідач визнають, що ухвала суду про затвердження даної мирової угоди буде являтися виконавчим документом.

6.          Позивач і Відповідач заявляють, що ні в процесі укладання цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов, не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави.

7.          Сторони стверджують про відсутність будь-яких інших претензій одна до одної.

8.          Сторони ознайомлені з наслідками укладення мирової угоди.

9.          Дана мирова угода набирає чинності з моменту її підписання Позивачем та Відповідачем.».

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.78 ГПК України мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи, Львівський апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2007р. у справі № 12/203 таким, що прийняте з неправильним застосування норм матеріального права частково, а тому таке рішення підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача 133742,00 грн. пені та 23491,83 грн. трьох процентів річних. В решті позовних вимог підлягає затвердженню мирова угода, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню частково, а провадження у справі припиненню.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 43, 78, 80, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2007р. у справі № 12/203 частково.

2.          Затвердити мирову угоду, укладену між позивачем - ПП «Ромек»(79038, м. Львів, вул.Пасічна, 64/21, ) та відповідачем - ДП Львівміськбудінвест»ЗАТ «Проектно-будівельне об’єднання «Львівміськбуд» (79066, м. Львів. вул. Зубрівська, 38 ) щодо сплати ДП «Львівміськбудінвест»ЗАТ «Проектно-будівельне об’єднання «Львівміськбуд»на користь ПП «Ромек»300000,00 грн. за наступним графіком:

-          50000,00 грн. –не пізніше 01 квітня 2008 року включно;

-          125000,00 грн. –не пізніше 01 травня 2008 року включно;

-          125000,00 грн. –не пізніше 01 червня 2008 року включно.

3.          Припинити провадження у справі.

4.          Судові витрати за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Головуючий-суддя                                                            Процик Т.С.

суддя                                                            Галушко Н.А.

суддя                                                            Юрченко Я.О.