ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№ 4/426-пд-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ВАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд"

на постанову

від 19.02.08 Запорізького апеляційного господарського суду

у справі

№ 4/426-пд-07 господарського суду Херсонської області

за позовом

ВАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд"

до

1.РВ ФДМУ по Херсонської області

2.Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Херсона

про

визнання договору оренди недійсним

у справі взяли участь представники

позивача: Ігнатов Д.І. довір. у справі

відповідачів:

1.РВ ФДМУ по Херсонської області: Гладкова Н.В., довір. у справі

2.Управління Пенсійного фонду України:Смірнова Т.В. довір. у справі

в Суворовському районі м.Херсона: Чумаченко К.О., довір. у справі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 05.12..2007 (суддя Ємленінова З.І.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 19.02.08 (колегія суддів у складі: Хуторного В.М., Кричмаржевського В.А.. Мирошниченкр М.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач у поданій касаційній скарзі просить скасувати прийняті судові акти, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, зокрема, ст.4, 6 Житлового кодексу України, згідно яких використання гуртожитку в інших цілях (ніж для постійного проживання громадян) забороняється. Наголошує, що зазначений договір оренди порушує права та законні інтереси позивач та суперечить чинному законодавству. На думку скаржника єдиним способом управління спірним майном є його передача позивачеві на умовах договору безоплатного зберігання. До укладення спірного договору позивач неодноразово звертався до РВ ФДМУ по Херсонській області з проханням не передавати в оренду спірні приміщення іншим особам.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Попередніми судовими інстанціями встановлено наступне.

02 серпня 2007 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області (відповідач-1) та управлінням пенсійного Фонду України в Суворовському районі м.Херсона (відповідач-2) укладено договір оренди державного майна № 527-27-065/45.

Згідно з цим договором в користування відповідача-2 на правах оренди передано державне майно - вбудовані нежитлові приміщення, які не увійшли до статутного фонду позивача при приватизації, але залишилися на його балансі, загальною площею 1234,3кв.м., які розміщені на другому та третьому поверхах будівлі за адресою м.Херсон, вул. Комкова № 76-А.

Строк дії договору відповідно до пункту 10.1 сторони погодили з 02.08.2007 року до 02.07.2010 року.

Позивач просить визнати недійсним договір оренди від 02.09.07, посилаючись на те, що він порушує права і законні інтереси позивача та суперечить законодавству України, що регулює відносини в сфері оренди державного майна, оскільки в оренду відповідачу-2 передані житлові приміщення гуртожитку, передача яких в оренду для мети, не пов'язаної із забезпеченням житлом заборонена законодавством.

Він зазначає, що спірні приміщення знаходяться в гуртожитку, який передавався на баланс позивача при приватизації згідно з планом приватизації від 29.10.1993 року. Гуртожиток не змінював свого правового статусу відповідно до вимог закону, тому позивач вважає, що використовувати його в інших цілях, ніж проживання громадян неможливо.

Згідно плану приватизації державного майна орендного проектно - будівельного підприємства «Херсонбуд», правонаступником якого є позивач, вказаний гуртожиток № 4, розташований за адресою м.Херсон, вул. Комкова № 76 А не увійшов до його статутного фонду, але залишилось у нього на балансі.

Відповідно до Положення про управління державним майном, яке не увійшло в процесі приватизації до статутного фонду господарського товариства, але залишилося на його балансі, затвердженого спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 року № 908/68 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.1999 року за № 414/3707 ( з наступними змінами та доповненнями) органом управління зазначеним державним майном є відповідні органи приватизації.

Таким чином, зазначене майно не змінило свого статусу державного майна, а залишення його на балансі позивача не є визначенням способу управління зазначеним майном. Майно залишається на балансі господарського товариства до прийняття уповноваженим органом управлінського рішення щодо подальшого його використання відповідно до вищезазначеного Положення та відповідно до принципів забезпечення ефективності використання та збереження державного майна.

Черговість застосування способів управління майном викладена в пункті 1.4 Положення: передача майна в оренду; передача в комунальну власність; передача в управління центральних і місцевих органів виконавчої влади; передача майна господарським товариствам на умовах відповідного договору безоплатного зберігання.

Тобто передача державного майна господарським товариствам на умовах договору безоплатного зберігання застосовується тільки в разі неможливості застосування попередніх способів управління державним майном.

На підставі викладеного, доводи касаційної скарги про те, що єдиним способом управління майном, яке є предметом оренди може бути передача його на умовах договору в безоплатне зберігання позивача, не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки така передача застосовується лише в разі неможливості застосування попередніх за черговістю способів управління державним майном.

Як встановлено судом першої інстанції , згідно з протоколом № 1 засідання комісії по визначенню способу управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів ВАТ, створених в процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, від 24.01.2005 року, при визначенні способу управління державним майном, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ «Херсонбуд»при приватизації, було прийнято рішення про те, що після звільнення попереднім орендарем приміщень гуртожитку за адресою м.Херсон, вул. Комкова № 76-А вони будуть передані в оренду бюджетній організації - управлінню пенсійного Фонду України в Херсонській області.

Згідно акту обстеження технічного стану та використання за призначенням гуртожитків ВАТ «Херсонбуд», які не увійшли до його статутного фонду комісією в складі працівників відповідача-1 та позивача ще 17-18 жовтня 2000 року. П’ятиповерхова будівля по вул. Комкова № 76-А за призначенням не використовується. Перший, другий та третій поверхи передані на умовах оренди за договорами, які укладені орендарями з ЖКК «Херсонбуд». Четвертий та п'ятий поверхи не зайняті, кімнати вільні і в них ніхто не проживає. Пунктом 3.2 цього акту було надано пропозиції по здійсненню зміни статусу гуртожитку на статус нежитлових приміщень.

Відповідач-1 звернувся з листом № 04-1587 від 21.04.2006 року до Херсонської міської ради щодо зміни статусу гуртожитку по вул. Комкова № 76-А, оскільки він не використовується за призначенням.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм Житлового Кодексу України, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки статті 4, 6, 8 цього Кодексу не містять заборони використовувати житлові приміщення в інших цілях, ніж для проживання людей. Статтею 6 ЖК України забороняється лише надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру. Договір же укладено з бюджетною організацією, для розміщення в об'єкті оренди офісу, а не для промислового його використання.

Власником об'єкту оренди залишилася держава.

Відповідно до абзацу 5 статті 4 Закону України «Про оренду державного і комунального майна»об'єктами оренди є майно, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації. А відповідно до статті 5 зазначеного закону орендодавцями державного майна є Фонд державного майна та його регіональні відділення. Таким чином, зазначеними нормами чітко прописано, що саме відповідач-1 є належним орендодавцем майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування прийнятих у справі судових рішень відсутні

Керуючись ст.ст. 1115,1117,1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 05.12.2007 та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 19.02.08 у справі №4/426-пд-07 господарського суду Херсонської області –без змін.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун