ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10 червня 2008 р.                                                                                  Справа № 16/55

15 год. 00 хв.

за позовом           спільного українсько-угорського підприємства „Геліос”, м. Чоп

до відповідача          Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області, м. Ужгород

про                      визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 13.06.06 №/0 7536/10/15-0, від 16.10.07 №/0, від 03.12.07 №16903//0, від 05.05.08 №6054//0; визнання незаконним збільшення ставки податку за земельні ділянки; скасування протоколу про адміністративне правопорушення

Суддя О.В. Васьковський

При секретарі Зизень І.І.

Представники:

від позивача – Репінець С.З. - ген. директор

від відповідача – Руденко Я.Г. –головний державний податковий інспектор юридичного відділу (дов. від 21.02.08 №2269/Р/10) (у судовому засіданні 04.06.08 Фека Н. О. - головний державний податковий інспектор відділу оподаткування юридичних осіб (дор. від 04.06.08 №7339/Ф/10)

СУТЬ СПОРУ: про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 13.06.06 №/0 7536/10/15-0, яким позивача зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 4163,59 грн. по земельному податку, від 16.10.07 №/0, яким позивача зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 2239,21 грн. по земельному податку від 03.12.07 №16903//0, яким позивача зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 198,26 грн. по земельному податку, від 05.05.08 №6054//0, яким позивача зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 1152,39 грн. по земельному податку; визнання незаконним збільшення ставки податку за земельні ділянки; скасування протоколів до актів №449/15-0 від 09.10.07, №539/15-0 від 27.11.07, №81/15-0 від 24.04.08 про адміністративне правопорушення від 09.10.07, від 27.11.07 та від 24.04.08.

Позивач просить позов задоволити, мотивуючи тим, що дії відповідача є незаконними, факти викладені в актах перевірки, на підставі яких прийняті спірні податкові повідомлення рішення не відповідають дійсності та зроблені з грубим порушення. Зокрема, вказує: відповідачем невчасно та не в повному обсязі зараховано йому кошти, які підлягають поверненню з державного бюджету в рахунок податку на землю за 2006-2007 роки; в актах перевірки вказано, що перевірка проведена у присутності керівника та бухгалтера, проте перевірки проведені без відома позивача; відповідач самостійно збільшив ставку та нарахував йому податкове зобов’язання по земельному податку, в обґрунтування чого посилається на норми чинного законодавства.

Відповідач проти позову заперечує, вважає заявлені вимоги безпідставними та доводить правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень. Вказує, що позивач самостійно визначив розмір земельного податку та задекларував у податкових розрахунках по земельному податку, а податковий орган тільки встановлено факт несвоєчасної сплати податку та відповідно до пп. 17.1.7. п.17.1. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00 №2181-ІІІ (далі –Закон №2181-ІІІ).

У судових засіданнях 22.05.08, 29.05.08, 04.06.08 відповідно до ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10.06.08 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, судом повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлено 02.07.08.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та додатково подані докази, суд встановив:

За результатами документальних невиїзних перевірок по питанню дотримання встановлених законодавством граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов’язання по комунальному податку та земельному податку спільним українсько-угорським підприємством „Геліос” за періоди з 01.07.03 по 13.06.06, з 01.11.04 по 09.10.07, з 30.05.05 по 27.11.07 та з 30.05.05 по 24.04.08, Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією складено акти від 13.06.06 №225/13-070, від 09.10.07 №449/15-0, від 27.11.07 №539/15-0 та від 24.04.08 №81/15-0, де зафіксовано порушення пп. 5.3.1 п.5.3. ст. 5 Закону №2181-ІІІ, а саме позивачем сплачено узгоджену суму податкового зобов’язання з порушенням граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов’язання по земельному податку, а саме: 8327,04 грн., 4478,35 грн., 396,51 грн. та 2304,74 грн. із запізненням більше 90 календарних днів, у результаті чого нараховано штрафні санкції.

За наслідками розгляду вказаних актів Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

від 13.06.06 №/0 7536/10/15-0, яким на підставі пп. 17.1.7. п.17.1. ст. 17 Закону №2181-ІІІ за затримку на 1072 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 8327,04 грн. позивача зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 4163,59 грн. за платежем земельний податок;

від 16.10.07 №/0, яким на підстав пп. 17.1.7. п.17.1. ст. 17 Закону №2181-ІІІ за затримку на 933 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 4478,35 грн. позивача зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 2239,21 грн. за платежем земельний податок;

від 03.12.07 №16903//0, яким на підставі пп. 17.1.7. п.17.1. ст. 17 Закону №2181-ІІІ за затримку на 899 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 396,51 грн. позивача зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 198,26 грн. за платежем земельний податок;

від 05.05.08 №6054//0, яким на підставі пп. 17.1.7. п.17.1. ст. 17 Закону №2181-ІІІ за затримку на 1025 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 2304,74 грн. позивача зобов’язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі 1152,39 грн. за платежем земельний податок.

Позивач не погоджується з висновками, зробленими відповідачем у акті перевірки, а спірні податкові повідомлення-рішення вважає безпідставними, що обґрунтовує наступним. Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі №14/200 від 25.11.05 стягнуто з СП „Геліос” в доход державного бюджету податковий борг по земельному податку в сумі 30523,21 грн. Постановою господарського суду Закарпатської області у справі №5/235 від 26.12.05 зобов’язано Ужгородську МДПІ повернути з бюджету суму 31266,47 грн. Позивач звертався до податкового органу з листом про зарахування 31266,47 грн. в залік по сплаті податку за землю як передбачено пп. 7.1.1. п. 7.1. ст. 7 Закону №2181-ІІІ. Ужгородською МДПІ зараховано суму 28474,30 грн. та 11.07.06 зараховано суму 1802,96 грн. Також рішенням господарського суду Закарпатської області від 23.03.06 у справі №7/56-206 стягнуто з державного бюджету на користь СП „Геліос” суму 2281 грн. та рішенням господарського суду Закарпатської області від 14.07.06 у справі №7/114(56)-2006 стягнуто з державного бюджету на користь СП „Геліос” суму 6745,9 грн. Позивач вказує, що він звертався до Ужгородської МДПІ з проханням всі кошти, які підлягають поверненню з державного бюджету зарахувати в рахунок податку на землю за 2006-2007 роки.

Позивач стверджує, що відповідачем вчасно не були зараховані кошти в рахунок земельного податку за 2006 та 2007 роки, а тому неправомірно зроблено висновок про порушення граничних термінів сплати земельного податку, у зв’язку з чим застосовано штрафні санкції. Вказує, що всі акти є прямим порушенням Конституції України, зокрема ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Також, позивач вказує, що відповідачем неправомірно застосовано до нього штраф на підставі пп. 17.1.7. п.17.1. ст. 17 Закону №2181-ІІІ, оскільки Закон України „Про плату за землю” передбачає відповідальність за прострочення встановлених строків сплати податків у вигляді пені, а інші санкції цим законом не передбачені.

Відповідно до ст. 14 Закону України „Про плату за землю” платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Відповідно до пп. 5.3.1 п.5.3. ст. 5 Закону №2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій

декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Встановлено, що позивач протягом 2005-2007 років самостійно визначав суму податкового зобов’язання по земельному податку та вказував у податкових розрахунках земельного податку, які подавав до податкового органу.

Проте, актами перевірок встановлено, що позивачем порушувалися граничні строки сплати податкового зобов’язання по земельному податку встановлені підпунктом 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 Закону №2181-ІІІ. Доводи позивача, щодо порушення відповідачем строків зарахування сум, присуджених рішеннями та постановами господарського суду, у сплату земельного податку (а.с.5), з огляду на строки затримки граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання (щонайменше 899 календарних днів), судом відхиляються.

Підпункт 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 Закону №2181-ІІІ визначає, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу. Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1- 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Отже, відповідачем встановлено факт несвоєчасної сплати земельного податку, а тому правомірно застосовано до відповідача штрафні санкції.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.13 Закону України „Про систему оподаткування” від 25 червня 1991 року №1251-XII, плата за землю відноситься до загальнодержавних податків, а тому застосування положень ст. 17 Закону №2181-ІІІ, який є спеціальним законом, зокрема з питань нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, є правомірним. У зв’язку із цим суд відхиляє доводи позивача про неправомірність застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання.

У частині вимоги позивача про скасування протоколів №449/15-0 від 09.10.07, №539/15-0 від 27.11.07, №81/15-0 від 24.04.08 про адміністративне правопорушення на гол. бухгалтера Шульгіну З.М. від 09.10.07, від 27.11.07 та від 24.04.08, суд закриває провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спір у цій частині не належить до компетенції адміністративного суду згідно п.3 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України. Розгляд такого спору належить до компетенції місцевого загального суду.

Щодо доводів позивача, що відповідач у порушенням ст.7 Закону України „Про плату за землю” самостійно збільшив ставку та нарахував йому податкове зобов’язання по земельному податку, то вказані доводи суд відхиляє, з наступних мотивів. Відповідач як платник земельного податку самостійно визначає суму податкового зобов’язання по земельному податку, а спірні податкові повідомлення-рішення не містять донарахувань та визначення розміру ставок земельного податку. У відповідності до п.5.1 ст.5 Закону №2181-ІІІ, податкове зобов’язання самостійно визначене платником у податковій декларації, вважається у згодженим з дня її подання і не може бути оскаржене платником податків у судовому чи адміністративному порядку.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись п.3 ч.2 ст.17, ст. ст. 71, 86, ч.2 ст. 150, п.1 ч.1 ст.157, ст. ст. 158-163, ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у частині позовних вимог про скасування протоколів до актів №449/15-0 від 09.10.07, №539/15-0 від 27.11.07, №81/15-0 від 24.04.08 про адміністративне правопорушення від 09.10.07, від 27.11.07 та від 24.04.08, закрити провадження у справі.

У решті позову відмовити.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                          О.В. Васьковський

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.07.08.