ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 р.

№ 13/143-19/199

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. (головуючого),

Вовка І.В.,

Остапенка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Колективного підприємства "Райсількомунгосп" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 року у справі № 13/143-19/199 за позовом Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" до Колективного підприємства "Райсількомунгосп" про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом Колективного підприємства "Райсількомунгосп" до Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" про визнання недійсними актів звірки розрахунків і договору,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2006 року позивач звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 38 515,04 грн. у зв’язку з неналежним виконанням зобов'язання за договором № 906 від 01.01.2001 року та договором про розстрочення боргу від 19.03.2003 року з оплати за надані послуги водовідведення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач за первісним позовом звернувся до господарського суду із зустрічним позовом про визнання недійсними актів звірки розрахунків станом на 01.10.2002 року і станом на 19.03.2003 року та договору про розстрочення боргу від 19.03.2003 року у зв’язку з укладенням їх внаслідок помилки.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2007 року первісний позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 23 075,60 грн., а в решті первісного позову та в зустрічному позові відмовлено.

Доповідач - Вовк І.В.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач за первісним позовом вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу позивач за первісним позовом вважає, що судові рішення відповідають вимогам закону і просить залишити їх без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи та прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між Івано-Франківським виробничим управлінням водопровідного господарства (правонаступником якого є позивач) і відповідачем було укладено договір № 906 від 01.01.2001 року на відпуск та споживання води з комунального водопроводу, за умовами якого позивач зобов’язався надати послуги водопостачання, а відповідач зобов’язався оплатити надані послуги.

Додатком № 1 зазначеного договору сторонами визначена дислокація об’єктів водоспоживання.

За актом звірки розрахунків від 19.03.2003 року сторонами визначено заборгованість відповідача станом на 19.03.2003 року в сумі 33 580,37 грн.

Договором від 19.03.2003 року сторони обумовили розстрочення оплати заборгованості відповідача в сумі 33 580,37 грн. рівними частинами щомісячно протягом квітня-вересня 2003 року.

П 2.2 цього договору передбачено, що відповідач зобов’язаний сплатити розстрочену суму заборгованості та вчасно сплачувати поточні платежі за договором про надання послуг водовідведення.

Згідно п. 4.3. зазначений договір вступає в дію з 19.03.2003 року та припиняється після повного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за заявленими зустрічними вимогами не доведено обставин, якими було обґрунтовано ці вимоги.

Ст. 161 ЦК УРСР визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач за первісним позовом виконав взяті на себе зобов’язання за договором і надав відповідачу за первісним позовом послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач взяті на себе зобов’язання з оплати отриманих послуг не виконав належним чином і має перед позивачем спірну заборгованість, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погодився і апеляційний господарський суд, про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову про стягнення спірної заборгованості у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем взятого на себе зобов’язання за договором з оплати отриманих послуг, й обґрунтовано частково задовольнив первісний позов, відмовивши в решті цього позову, та в зустрічному позові за недоведеністю.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, оскаржені судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам закону, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Колективного підприємства "Райсількомунгосп" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 року –без змін.

Головуючий суддя П. Гончарук

Судді І. Вовк

М. Остапенко