Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" жовтня 2008 р.

Справа № 1/861

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Бобровича В.М.

судді

за участю представників сторін

від позивача Кузьміна К.В. дов. №1 від 16.01.08р.

від відповідача не з'явився

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитер - Люкс" (м. Житомир)

до Олевського комбінату громадського харчування Райспоживспілки (м.Олевськ)

про стягнення 4800,92 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення з відповідача 4800,92 грн. боргу за поставлений товар.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, письмового відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи, що відповідача належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, суд вважає, що відсутність його представника не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Згідно ст. 75 ГПК України, спір вирішується за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі усної домовленості, досягнутою між сторонами - Товариством з обмеженою відповідальністю "Кондитер - Люкс" (далі - позивач) та Олевським комбінатом громадського харчування Райспоживспілки (далі - відповідач), позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 4800,92 грн., що підтверджується видатковою накладною №КР14-02839 від 25.06.08р. (а.с.9).

Згідно з ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст.11, ч. 2 ст. 509 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язань є правочини.

Оскільки сторони при здійсненні господарської діяльності довели свою волю до настання правових наслідків при здійсненні поставки, то між ними виникли відповідні зобов'язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідачем оплату за переданий товар не проведено. Таким чином, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати за поставлений товар на день подання позову заборгованість становить у сумі 4800,92 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

02.09.08р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу № 380 від 02.09.08р. з проханням в добровільному порядку погасити заборгованість у сумі 4800,92 грн., про що свідчить фіскальний чек № 3204 від 02.09.08, повідомлення про вручення поштового відправлення №2254833 (а.с.10-12).

Проте, вищевказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, позов за предметом та підставами пред'явлення не оспорив.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивача 4800,92 грн. боргу та згідно ст.49 ГПК України судові витрати.

Керуючись ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Олевського комбінату громадськогохарчування райспоживспілки (11001, м.Олевськ, вул. Б. Хмельницького, код 01748918) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитер - Люкс" (10001, м. Житомир, вул. Ватутіна,188, код ЗКПО 30503256):

- 4800,92 грн. (чотири тисячі вісімсот грн. 92 коп.) боргу;

- 102грн. витрат по сплаті державного мита;

- 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його прийняття.

Суддя

Бобрович В.М.