ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№ 43/284

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О.,

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у

Печерському районі м. Києва

на постанову

господарського суду міста Києва від 27 березня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 43/284

міста Києва

за заявою

товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ремстройсервіс"

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма-Ресурс"

про

порушення справи про банкрутство

ліквідатор

Ванжула Я.В.

за участю представників сторін:

ДПІ у Печерському районі м. Києва Куракіна Ю.В.,

ТОВ БК "Ремстройсервіс" Сапранова О.О.,

ліквідатора Ванжули Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2008 року товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ремстройсервіс" (далі – ТОВ "Будівельна компанія "Ремстройсервіс") звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма-Ресурс" (далі –ТОВ "Сігма-Ресурс").

Ухвалою від 14 березня 2008 року (суддя Пасько М.В.) за вказаною заявою порушено провадження у справі № 43/284 про банкрутство ТОВ "Сігма-Ресурс", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду міста Києва від 27 березня 2008 року ТОВ "Сігма-Ресурс" визнано банкрутом, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ванжулу Я.В.

Не погоджуючись з винесеною постановою суду першої інстанції Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва (далі –ДПІ у Печерському районі м. Києва) подала до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить оскаржуване процесуальне рішення скасувати.

Касаційна скарга мотивована порушенням господарським судом норм матеріального та процесуального права.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 23 червня 2008 року розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: судді Панової І.Ю. –головуючого, суддів Заріцької А.О., Хандуріна М.І.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сігма-Ресурс" порушено у порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон).

Указана стаття встановлює особливості банкрутства відсутнього боржника.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 5 ст. 52 Закону господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього.

В обґрунтування постанови суд першої інстанції вказав, що оскільки боржник відсутній за своїм місцезнаходженням, рух грошових коштів на рахунках боржника відсутній та нерухомого майна у нього немає, є всі підстави для визнання ТОВ "Сігма-Ресурс" банкрутом.

Однак, з такою думкою суду першої інстанції колегія суддів Вищого господарського суду України погодитись не може виходячи з наступного.

У разі наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 52 Закону, суд визнає боржника банкрутом та відкриває ліквідаційну процедуру, тобто продовжує рух справи про банкрутство, а за їх відсутності –припиняє провадження у справі на підставі ст. 80 ГПК України.

Чинне законодавство про банкрутство пов’язує можливість відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 52 Закону з доведенням обставин відсутності боржника за місцезнаходженням або за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Отже, у контексті вказаної норми при розгляді даної справи за правилами ст. 52 Закону, предметом доказування є визначення місцезнаходження боржника - юридичної особи та факт відсутності керівних органів юридичної особи за її місцезнаходженням, а також неплатоспроможність боржника.

Як встановлено судом першої інстанції, свою заяву про порушення справи про банкрутство за ст. 52 Закону ініціюючий кредитор обґрунтував, зокрема, відсутністю ТОВ "Сігма-Ресурс" та його керівних органів за місцезнаходженням, в підтвердження чого надав суду копію акта державного виконавця від 5 лютого 2008 року.

В обґрунтування касаційної скарги ДПІ у Печерському районі м. Києва зазначає, що боржник подавав до податкового органу декларації, звітує вчасно, що свідчить про ведення товариством фінансово-господарської діяльності.

Таким чином, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції належним чином не перевірив доводів заяви ТОВ "Будівельна компанія "Ремстройсервіс" про порушення справи про банкрутство ТОВ "Сігма-Ресурс" та підстав, необхідних для порушення справи про банкрутство боржника за приписами ст. 52 Закону, а відтак належним чином не обґрунтував оскаржувану постанову.

Згідно із ч. 8 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців" якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в установлений частиною сьомою цієї статті строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

У разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Отже, лише факт внесення таких відомостей до реєстру може слугувати доказом відсутності боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, ініціюючим кредитором не було надано суду доказів у підтвердження відсутності боржника за його місцезнаходженням, а акт державного виконавця не можна визнати неналежним доказом в підтвердження зазначеного (а.с. 15).

Крім того, з витягу з Єдиного державного реєстру, який подано після визнання боржника банкрутом, вбачається, що місцезнаходженням боржника є: м. Київ, вул. Патріса Лумумби, 15, та що станом на 15 квітня 2008 року, статус відомостей щодо боржника підтверджено, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність боржника та його керівних органів за своїм місцезнаходженням (а.с. 23, 28).

Таким чином, як вбачається з оскаржуваного процесуального рішення, судом не було належним чином досліджено питання відсутності боржника за його місцезнаходженням, а довідки Єдиного державного реєстру у розпорядженні суду на день прийняття постанови не було.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів ст.ст. 1115, 1117 ГПК України, не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскільки справа про банкрутство ТОВ "Сігма-Ресурс" порушена за відсутності підстав передбачених ст. 52 Закону, -оскаржувана постанова господарського суду міста Києва від 27 березня 2008 року у даній справі є передчасною і підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд до суду першої інстанції.

При розгляді справи суду слід врахувати наведене, більш повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам у підтвердження підстав для порушення провадження у справі за приписами ст. 52 Закону, і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва задовольнити.

Постанову господарського суду міста Києва від 27 березня 2008 року у справі № 43/284 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий           І.Ю. Панова

Судді                                                                                  А.О. Заріцька

М.І. Хандурін