ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.05.08р.

Справа № 35/29-08(1/88-08(5/21)

За позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Комунального житлового підприємства № 14, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 23 307 грн. 94 коп.

Суддя Широбокова Л.П.

Представники:

від позивача - Мозгова В.С., дор. від 19.03.2008 р. Касьян І.В., в.о. провідного юрисконсульта, дов. № 822 від 15.02.2008 р.

від відповідача - Дружиніна В.А., головний бухгалтер, дов. б/н від 21.01.2008р.;

Лукіна Т.С., директор КЖП № 14, розпорядження № 605-р від 24.12.2002р.

СУТЬ СПОРУ:

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 22.04.2008р. до 20.05.2008р.

В грудні 2004р. позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області та просив стягнути з відповідача збитки в сумі 23 307,94 грн, посилаючись на договір №8014 від 23.12.2002р. Свої вимоги обґрунтовував тим, що проведеними перевірками було встановлено витоки теплоносія з внутрішньо будинкових теплових мереж, про що сторонами складені акти №146а від 12.02.2003р., №213а від 24.02.2003р., №214а від 27.02.2003р., №212а від 03.03.2003р., №210а від 13.03.2003р., №211а від 24.03.2003р., №100 від 30.12.2003р., №138а від 26.01.2004р.,№138б від 23.01.200р., №138-в від 11.02.2004р., №138г від 18.02.204., №163 від 24.02.2004р., №166а, 166б від 19.02.2004р., №166в від 23.02.2004р., №201 від 24.03.2004р., №191а, №191б від 09.03.2004р., №191в від 11.03.2004р. та відповідно до умов п. 3.3 договору відповідач зобов’язаний сплатити вартість втрат теплоносія.

Відповідач позовні вимоги не визнавав, посилаючись на те, що витоки були в межах встановлених нормативів та позивачем не доведена вина відповідача у спірних витоках, оскільки за умовами п. 3.3 договору підставою відповідальності є вина.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2005р. у справі №5/21 в позові було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.10.2007р. у справі №5/21 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2005р. було скасовано, позов задоволено частково та стягнено з відповідача на користь позивача збитки від понаднормативного витоку теплової енергії –12 281,07 грн та витрати у справі.

Судом апеляційної інстанції у справі була призначена судово-бухгалтерська експертиза, згідно висновку якої від 22.08.2007р. «розмір збитків внаслідок убутку мережевої води з внутрішньо будинкової системи склав 12 281,07 грн.»

На виконання Постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.10.2007р. було видано наказ від 29.10.2007р.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.01.2008р. скасовано судові акти у справі та справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2008 р. справу було передано на розгляд судді Рудь І.А.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2008 р., у зв'язку з перебуванням судді Рудь І.А. на лікарняному, справу № 1/88-08(5/21) передано на розгляд судді Широбоковій Л.П.

При новому розгляді справи представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в розмірі, встановленому судово-бухгалтерською експертизою. Вказували, що факт витоків встановлено двосторонніми актами перевірок, які представники відповідача підписали без заперечень. Вважає, що відповідач неправомірно розраховує норми витоків, виходячи зі всієї теплової мережі, а на його думку, потрібно розраховувати окремо на кожний будинок. За таким розрахунком вказані витоки є понаднормативними та підлягають оплаті.

Представники відповідача проти позову заперечували, мотивуючи тим, що понаднормативні витоки теплоносія не мали місця, та посилаючись на «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплоенергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», затверджені Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству 14.12.1993р., згідно яких «величина середньорічного витоку води не повинна перевищувати 0,25% в годину від об’єму. Вважає посилання позивача на «Методичні вказівки по розрахунку збитків та штрафних санкцій при порушення споживачами правил користування тепловою енергією», які затверджені Придніпровською державною академією будівництва та архітектури 01.07.1997р., безпідставним, оскільки вказаний документ не має сили нормативного акту. Надав свій розрахунок, згідно якого спірні витоки були в межах нормативів.

За згодою представників сторін в судовому засіданні оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" –постачальник (надалі позивач) та Комунальним житловим підприємством № 14 - КЖП (надалі відповідач) було укладено договір №8014 від 23.12.2002р. регламентуючий взаємовідносини постачальника та КЖП на поставку теплової енергії населенню, що проживає в будинках та СКБ, які знаходяться на обслуговуванні КЖП, строком дії до 31.12.2003р., та який вважається пролонгованим на наступний рік, якщо не надійде заперечень сторін (п.6.1. договору).

Вказаним договором визначені права та обов’язки сторін по постачанню теплової енергії та обслуговуванню зовнішніх та внутрішньо будинкових теплових мереж.

В п. 2.2.7 договору сторони визначили, що КЖП зобов’язується дотримуватися норми витоків води із мережі не більше 0,25% від об’єму обслуговування внутрішньо будинкових теплових мереж –9.191 куб. м в год. За умовами п. 3.3.договору (в редакції протоколу розбіжностей, що підписаний сторонами) у випадку виявлення витоків понад норму чи самовільного водорозбору води із внутрішньо будинкових систем, винний сплачує постачальнику вартість води із мереж та спожитої теплової енергії згідно діючих тарифів відповідно з «Правилами надання населенню послуг по водотеплопостачанню та стокам», затверджених Постановою КМУ №1497 від 30.12.1997р.

Позивач сумісно з представниками відповідача провів перевірку дотримання цих умов договору, виявив витоки теплоносія, про що сторонами складені наступні акти, згідно яких позивач нарахував відповідачу збитки, а саме:

№146а від 12.02.2003р. на суму 8036,10 грн, №213а від 24.02.2003р. на суму 92,55 грн, №214а від 27.02.2003р. на суму 60,39 грн, №212а від 03.03.2003р. на суму 4163,02 грн, №210а від 13.03.2003р. на суму 5786,41 грн, №211а від 24.03.2003р. на суму 3985,17 грн, №100 від 30.12.2003р. на суму 344,12 грн, №138а від 26.01.2004р.,№138б від 23.01.200р., №138-в від 11.02.2004р., №138г від 18.02.204. на суму 139,36 грн,

№163 від 24.02.2004р. на суму 36,39 грн, №166а, 166б від 19.02.2004р., №166в від 23.02.2004р. на суму 173.48 грн, №201 від 24.03.2004р. на суму 435,13 грн,

№191а, №191б від 09.03.2004р., №191в від 11.03.2004р. на суму 105,23 грн,

Всього на суму 23 307,94 грн.

В розрахунках кількості витоків позивач визначав час витоків з моменту останньої перевірки, дати якої зазначено в спірних актах, виходячи з діаметру трубопроводів, із яких були встановлені витоки та вартості теплової енергії, що встановлена для інших споживачі. При цьому застосовував формули розрахунку, рекомендовані «Методичними вказівками по розрахунку збитків та штрафних санкцій при порушення споживачами правил користування тепловою енергією», які затверджені Придніпровською державною академією будівництва та архітектури 01.07.1997р.

З розрахунками позивача щодо кількості та вартості витоків суд не може погодитися, виходячи з наступного.

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, тобто позивач повинен довести реальність збитків, кількість втраченого майна (теплоносія та мережної води) та їх вартість.

Як зазначено в Постанові Вищого господарського суду України від 24.01.2008р., «Методичні вказівки по розрахунку збитків та штрафних санкцій при порушення споживачами правил користування тепловою енергією», які затверджені Придніпровською державною академією будівництва та архітектури 01.07.1997р., не можуть бути підставою для такого нарахування.

Реальність збитків полягає в дійсних витоках теплоносія, який повинен вираховуватися за фактичний час витоків. Разом з тим, позивач визначає час витоків з моменту попередньої перевірки, не посилаючись при цьому на правову норму чи умови договору, якими встановлено такий порядок розрахунку.

В частині актів не зазначено час фактичних витоків (акт №146а, 213а, 212а, 210а, тощо). Розрахунок проводився із застосуванням діаметрів трубопроводів, температури теплоносія, тощо.

Згідно статті 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Засоби вимірювальної техніки, на які не поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється випускати з виробництва та ремонту лише за умови, якщо вони пройшли калібрування або метрологічну атестацію.

З огляду на приписи цієї норми Закону дані актів можуть бути використані лише в разі, якщо виміри проводилися з дотримання вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

В актах взагалі не зазначено яким чином були визначені вказані в них дані (діаметри та температура), відсутні посилання на застосування будь-яких приладів та їх державну повірку.

З врахуванням встановленого, суд вважає, що позивачем не доведено кількість витоків теплоносія та мережної води, а, звідси і те, що ці витоки були понаднормативні.

Висновок судово-бухгалтерської експертизи від 22.08.2007р., згідно якого «розмір збитків внаслідок убутку мережевої води з внутрішньо будинкової системи склав 12 281,07 грн» суд не приймає до уваги, оскільки при визначенні збитків експерт для розрахунку ви току теплоносія та втрат теплової енергії застосував ті ж формули, що й постачальник, які визначені «Методичними вказівками по розрахунку збитків та штрафних санкцій при порушення споживачами правил користування тепловою енергією», які затверджені Придніпровською державною академією будівництва та архітектури 01.07.1997р., на замовлення і за участю ПП «Теплоенерго».

З огляду на викладене, з врахуванням встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що вимоги позивача необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Згідно ст.122 Господарського процесуального кодексу України слід припинити стягнення за раніше виданим наказом господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2007р.

Керуючись ст. 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 224,225 Господарського кодексу України господарський суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Припинити стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2007р. у справі №5/21.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та в цей термін може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

Л.П. Широбокова

Рішення підписано 27 травня 2008 р.