ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 р.

№
17/148-2598

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок
В.С. -головуючого,

Костенко
Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши
матеріали  касаційної скарги

Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1, м. Тернопіль

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р.

у
справі

господарського
суду Тернопільської області

за
позовом

товариства
з обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент", м. Тернопіль

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Тернопіль

про

визнання
незаконним займання приміщення торгового кіоску та зобов'язання звільнити
займане приміщення

за
зустрічним позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Тернопіль

до
відповідача

товариства
з обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент", м. Тернопіль

за
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача

товариства з обмеженою відповідальністю
"Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації", м. Тернопіль

про

визнання
частково недійсним Свідоцтва про право власності на будівлю критого
торгівельного комплексу під літерою "Б" по АДРЕСА_1, виданого ТОВ
"Тернопільінструмент" 11.05.2006 року та зареєстрованого в
реєстровій книзі за № 2056 та про визнання за СПД -ф.о. ОСОБА_1. права
власності на 1/524 частку критого торгівельного комплексу під літерою
"Б", що знаходиться по АДРЕСА_1

за
участю представників сторін за первісним позовом:

від
позивача: Колодій
С.Б. за дов. від 11.02.08р. б/н,

від
відповідача: не
з'явився,

за
участю представників за зустрічним позовом:

від
позивача: не
з'явився,

від
відповідача: Колодій
С.Б. за дов. від 11.02.08р. б/н,

від
третьої особи: не
з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент" звернулось до
господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1  про визнання
незаконним займання приміщення торгового кіоску та зобов'язання звільнити  займане приміщення.

26.06.2007р.
СПД ОСОБА_1звернулась до господарського суду із зустрічною позовною заявою до
ТОВ "Тернопільінструмент", третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом - товариство
з обмеженою відповідальністю "Тернопільське міське бюро технічної
інвентаризації", в якому просить визнати частково недійсним Свідоцтво про
право власності на будівлю критого торгівельного комплексу під літерою
"Б" по АДРЕСА_1, виданого ТОВ "Тернопільінструмент"
11.05.2006р. та зареєстрованого в реєстровій книзі за №2056; визнати за підприємцем
ОСОБА_1. право власності на 1/524 частки критого торгівельного комплексу під
літерою "Б", що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням
господарського суду Тернопільської області від 06.08.2007р. у справі
№17/148-2598, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 13.11.2007р. з даної справи,  первісний позов задоволено, в задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Вказані
судові рішення мотивовані тим, що: - СПД ОСОБА_1продовжує користуватись майном,
що належить позивачу на праві власності без правових підстав; приміщення не
звільнено та не передано у встановлено законом порядку товариству; - на час
розгляду спору у суді між сторонами у справі немає договірних відносин з
приводу оренди нежитлового приміщення торгового кіоску №82 в торгівельному
комплексі за адресою АДРЕСА_1; - доказів внесення грошових коштів СПД ОСОБА_1.
в якості внеску в дольову участь у будівництво критого торгівельного комплексу
по АДРЕСА_1на рахунок чи шляхом готівкового розрахунку, не надано; - у позивача
за зустрічним позовом на час розгляду справи у суді першої інстанції відсутні
правові підстави набуття права власності на підставі ст. 876 Цивільного кодексу
України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та
постановою з даної справи, СПД ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції іншим складом суду, мотивуючи
скаргу тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права
України, а саме ст.ст. 43, 20, 22, 38, 79, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідач
за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) та третя особа за
зустрічним позовом не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому
засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм
матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів,
знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи
наступне.

Як
встановлено місцевим та апеляційним господарським судом на виконання Статутних
положень ТОВ "Тернопільінструмент" в період з 01 січня 2006 року по
30.04.2007 року між підприємцем ОСОБА_2 та відповідачем за первісним позовом
були укладені договори оренди №№25, 22, 57 торгового кіоску № 82 для торгівлі
промисловими товарами. Строк дії договорів визначено сторонами до 30.04.2007
року.

Як
встановлено господарським судом першої та апеляційної інстанції, договори
оренди всупереч вимогам параграфів 1 та 4 глави 58 Цивільного кодексу України
не містять таких його обов'язкових (істотних) умов як місцезнаходження даного
приміщення торгового кіоску, його площі, складу та вартості майна, інших
індивідуальних характеристик.

Згідно з п.6.3. договору оренди №57
від 28.02.2007р. продовження договору оренди можливе лише за додатковою
письмовою згодою двох сторін.

Сторонами
такої додаткової угоди, підписаної сторонами, суду не надано.

Згідно
ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору     найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані,
який було обумовлено в договорі.

Як
встановлено місцевим та апеляційним господарським судом  відповідач за первісним позовом продовжує
користуватися майном, що   належить
позивачеві за первісним позовом на праві власності, без правових   підстав, приміщення не звільнено та не
передано у встановленому законом
порядку Товариству, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти  обстеження приміщення.

Таким
чином, як вірно встановлено судом першої та апеляційної інстанції, між
сторонами у справі відсутні договірні відносини з приводу оренди спірних
торгових кіосків, а відтак, відповідач займає дане приміщення без передбачених
законом підстав з огляду на що висновок місцевого та апеляційного
господарського суду про задоволення вимог позивача стосовно примусового звільнення
приміщень колегія визнає правомірним та обгрунтованим.

Колегія
суддів погоджується також з висновком місцевого та апеляційного господарського
суду щодо відмови в задоволенні зустрічного позову з огляду на наступне.

Вимоги позивача за зустрічним позовом
визначені як визнання за СПД ОСОБА_1. права власності на 1/524 частки критого
торгівельного комплексу під літерою "Б", що знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно ст. 218 ЦК України, якщо
правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання
вимог щодо письмової форми, укладено усно і одна із сторін вчинила дію, а друга
сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка встановлена законом, немає наслідком його
недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Як
встановлено попередніми судами, матеріалами справи не підтверджуються доводи
позивача за зустрічним позовом, що ним вчинялися дії, спрямовані на укладення
відповідного договору, зокрема вносилися грошові кошти в сумі 5000 дол. США з
метою участі у спільному будівництві критого торгівельного комплексу, як і те,
що відповідачем за зустрічним позовом прийнято відповідні грошові кошти в якості
внеску в будівництво торгового комплексу.

Згідно
з нормами Цивільного кодексу УРСР та ст.ст. 328, 329 ЦК України від
16.01.2003р. право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Як встановлено місцевим та
апеляційним господарським судом, на підставі рішення Виконавчого комітету
Тернопільської міської ради № 484 від 31.03.2006 р. ТОВ
"Тернопільінструмент" отримано Свідоцтво про право власності будівлю,
розташовану за адресою АДРЕСА_1, яке відповідно до Положення, є
правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності останнього на
нерухоме майно - критий торгівельний комплекс, станом на 11.05.2006р.

Також, як встановлено судами,
будівництво критого торгівельного комплексу проводилось згідно з укладеним
20.09.2001 року між ТОВ фірма "Тернопільінструмент" та ТОВ
"Алькас" договору про сумісну діяльність.

Внеском ТОВ фірма
"Тернопільінструмент" є грошові кошти та будівельні матеріали, а
внеском ТОВ "Алькас" є особиста трудова участь,    грошові кошти, розробка та
забезпечення
проектно-кошторисною документацією,          інформаційне забезпечення та
матеріали, необхідні для будівництва торгового комплексу.

При
цьому, сторони вищезгаданого договору обумовили, що внески розподіляються
наступним чином: ТОВ фірмі "Тернопільінструмент" належить 10 часток,
ТОВ "Алькас" - 90 часток, а майно, створене та придбане в результаті
сумісної діяльності, знаходиться на окремому балансі ТОВ "Алькас".

За
результатами розгляду справи, суд 1-ї та 2-ї інстанції дійшли висновку про
доведеність позивачем за первісним позовом здійснення ним будівництва критого
торгівельного комплексу спільно з ТОВ "Алькас".

Доказів внесення грошових коштів
позивачем за зустрічним позовом в якості внеску в дольову участь у будівництво
критого торгівельного комплексу по АДРЕСА_1на рахунок чи шляхом готівкового
розрахунку суду останнім не надано.

Таким
чином, місцевим господарським та апеляційним господарським судом встановлені
обставини справи, що підтверджуються певними доказами, яким попередні суди дали
належну оцінку, правом переоцінки яких касаційна інстанція не наділена і як
наслідок, прийняті судові акти
відповідають  положенням ст. 84,
105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976р. "Про судове рішення", а отже і підстави для
їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 13.11.2007р. у справі № 17/148-2598 залишити без
змін.

Головуючий
суддя
В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко