ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"07" серпня 2008 р. Справа № А18/297-08

м. Київ, вул. Комінтерну, 16

(зал судових засідань № 1)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді А.Ю. Кошика, суддів В.М. Бабкіної та А.В. Маляренка при секретарі розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколайф"

до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

За участю представників:

Позивач - Єрофієв О.Л., Бобир Л.Б.

Відповідач - Белолюбська О.В., Березанська С.В., Білановська К.М., Воловенко О.М.

Суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколайф»(далі - позивач) до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції (далі –відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 18.01.2008 року.

Провадження в адміністративній справі було відкрите відповідно до ухвали від 19.05.2008 року

В ході розгляду спору позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування позову посилається на правомірність формування ним суми заявленого бюджетного відшкодування, оскільки спірні суми були в повному обсязі сплачені постачальнику у попередніх податкових періодах.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на відсутність підстав для відшкодування заявленої позивачем суми податку на додану вартість, оскільки при визначенні сум податкового періоду, позивачем не вираховувались суми кредиторської заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані ними докази, судом встановлено.

На підставі даних проведеної Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією виїзної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколайф»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період липень - жовтень 2007 року (акт перевірки №3/23-2/31856409 від 08.01.2008 р.) відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 18.01.2008 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 1601952,0 грн.

Позивач вважає зазначене Рішення необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, та не ґрунтується на вимогах чинного податкового законодавства України і суттєво порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, та з цих підстав звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне Рішення ґрунтується на порушенні підпункту 3.1.1. пункту 3.1. Закону України «Про податок на додану вартість», що на думку відповідача є підставою для зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість:

- згідно податкової декларації з ПДВ за липень 2007 року - 181786 грн.;

- згідно податкової декларації з ПДВ за серпень 2007 року - 370430,0 грн.;

- згідно податкової декларації з ПДВ за вересень 2007 року -524757,0 грн.;

- згідно податкової декларації з ПДВ за жовтень 2007 року - 524979,0 грн.

Правова позиція відповідача ґрунтується на тому, що відповідно до підпункту 7.7.2. пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»бюджетному відшкодуванню підлягає частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

На думку відповідача, позивачем завищено суми ПДВ, що підлягають бюджетному відшкодуванню в зв'язку з завищенням фактично сплачених сум податкового кредиту попередніх податкових періодів по постачальнику ТОВ «Тульчинський маслосирзавод».

Посилаючись на дані бухгалтерського обліку позивача, відповідач констатує стверджує, що:

- із 2407207 грн. (в т.ч. ПДВ 401201,0 грн.) загальної суми перерахованої постачальнику в червні 2007 року позивачем погашено кредиторську заборгованість за товари, отримані позивачем в попередніх податкових періодах в сумі 1100751,0 грн. (в т.ч. ПДВ - 183458,0 грн.), яка виникла станом на 01.06.2007 року. Тому, при визначенні суми бюджетного відшкодування за липень 2007 року позивачем зайво включено до податкового кредиту попереднього податкового періоду (червень 2007 року) ПДВ в сумі 183458,0 грн.;

- із 3788370,0 грн. загальної суми, перерахованої постачальнику в липні 2007 року, позивачем погашено кредиторську заборгованість за товари, отримані позивачем в попередніх податкових періодах в сумі 2619310,0 грн. (в т.ч. ПДВ - 436552,0 грн.), яка виникла станом на 01.07.2007 року. Тому, при визначенні суми бюджетного відшкодування за серпень 2007 року позивачем зайво включено до податкового кредиту попереднього податкового періоду (липень 2007 року) 436552,0 грн. ПДВ.

- загальна сума, перерахована постачальнику в серпні 2007 року 3245042,0 грн. (в т.ч. ПДВ 540840,0 грн.) повністю погашає кредиторську заборгованість за товари, отримані позивачем в попередніх податкових періодах, яка виникла станом на 01.08.2007 року і складала 3737240,0 грн. Тому, при визначенні суми бюджетного відшкодування за вересень 2007 року позивачем зайво включено до податкового кредиту попереднього податкового періоду (серпень 2007 року) суму ПДВ 540840,0 грн.

- із 3624448,0 грн. (в т.ч. ПДВ 604074,0 грн.) загальної суми, перерахованої постачальнику в вересні 2007 року, позивачем погашено кредиторську заборгованість за товари, отримані позивачем в попередніх податкових періодах в сумі 3150479,0 грн. (в т.ч. ПДВ - 525079,0 грн.), яка виникла станом на 01.09.2007 року. Тому, при визначенні суми бюджетного відшкодування за жовтень 2007 року позивачем зайво включено до податкового кредиту попереднього податкового періоду (вересень 2007 року) суму ПДВ 525079,0 грн.

Крім того, посилаючись на норму підпункту 3.1.1. пункту 3.1. статті 3 та пункту 10.1. статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість»відповідач вважає, що позивачем отримані транспортні послуги по перевезенню товару фірмою-нерезидентом, яка не має постійного представництва, місце поставки яких знаходиться на території України, а тому позивач повинен був виступити податковим агентом і утримати податок з наданих нерезидентом послуг.

Оскільки, угоди на замовлення послуг по перевезенню товару позивачем не укладались, кошти нерезиденту не перераховувались, відповідач нарахував податкові зобов'язання з ПДВ за липень-жовтень 2007 року в сумі 47200,0 грн., виходячи з суми отриманих послуг, розрахованої на підставі листа Держзовнішінформ Міністерства економіки України від 26.11.2007 р. №892/07-07 про ціни на перевезення вантажів.

Позивач вважає позицію відповідача хибною, при якій не враховано фактичні обставини справи, первинні документи податкового та бухгалтерського обліку позивача, яка фактично ґрунтується на припущеннях посадових осіб відповідача, що проводили перевірку.

Відповідач проти позову заперечив, пояснив, що суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість зменшено на 1601952 грн. (в тому числі за липень 2007 року на 181786,0 грн., за серпень 2008 року на 370430,0 грн., за вересень 2007 року на 524757,0 грн., за жовтень 2007 року на 524979,0 грн.), яке відбулося в зв'язку з завищенням фактично сплаченої суми податкового кредиту попереднього податкового періоду (тобто червень 2007 р, липень 2007 року, серпень 2007 р. вересень 2007 р.) по постачальнику товарів ТОВ «Тульчинський маслосирзавод».

Перевірку ТОВ «Еколайф» проведено за період липень, серпень, вересень, жовтень 2007 року.

Перевіркою встановлено, що на порушення вимог п.п. 7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»ТОВ «Еколайф»завищено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за липень, серпень, вересень, жовтень 2007 року, яке відбулося в зв'язку з завищенням фактично сплаченої суми податкового кредиту попереднього податкового періоду (відповідно червень, липень, серпень, вересень 2007 р.) по постачальнику ТОВ «Тульчинський маслосирзавод».

Підпунктом 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податків з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. У відповідності до п.п. 7.7.2 п 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»бюджетному відшкодуванню підлягає частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). При цьому п.п. 7.8.1 п.7.8 ст.7 Закону визначено поняття податкового періоду: «Податковим періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Законом, календарний квартал...».

Порушення виявлено згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 631 «розрахунки з основними постачальниками»де відображено кредиторську заборгованість по постачальнику ТОВ «Тульчинський маслосирзавод»та виписок банку.

ТОВ «Еколайф»було включено до складу оплаченого податкового кредиту (р. 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування) липня, серпня, вересня, жовтня 2007 року суми ПДВ, перераховані ТОВ «Тульчинський маслосирзавод»в липні, серпні, вересні, жовтні 2007 р., без урахування кредиторської заборгованості по даному постачальнику на початок вищевказаних періодів.

Дослідивши викладені відповідачем у запереченнях обставини, вбачається, що відповідач обґрунтовує правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення щодо зменшення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню необхідністю при визначенні суми податкового кредиту з ПДВ попереднього податкового періоду, яка фактично сплачена позивачем, враховувати суму ПДВ, яка фактично перерахована постачальнику в ціні отриманих товарів за вирахуванням кредиторської заборгованості.

Така позиція відповідача протирічить нормам Закону України «Про податок на додану вартість», які визначають порядок формування суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню. В підпункті 7.7.2 ст.7 зазначеного вище Закону визначено, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) (в редакції закону на момент проведення господарських операцій). Ніяких застережень, щодо вирахування кредиторської заборгованості закон не містить.

Крім того, при перерахуванні коштів позивачем за товар постачальнику в будь-якому випадку погашається кредиторська заборгованість перед цим постачальником.

Позивачем надані суду всі докази того, що за липень - жовтень 2007 року до розрахунку бюджетного відшкодування включено суми податкового кредиту попередніх податкових періодів, які фактично сплачені постачальникам товарів у попередніх податкових періодах. Тобто, заявлена до відшкодування сума ПДВ позивачем визначена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Законодавець не ставить настання бюджетного відшкодування в залежність від того, коли у отримувача товару виникло зобов'язання перед постачальником, а визначає, що суми ПДВ мають бути фактично сплачені у попердньому податковому періоді постачальникам товарів.

В ході розгляду спору судом встановлено, що позивачем відповідно до вимог чинного податкового законодавства України подано до Васильківської ОДПІ податкові декларації з ПДВ: за липень 2007 року вх .№11115 від 20.08.07 р.; за серпень 2007 року вх. №11097 від 18.09.2007 р.; за вересень 2007 року вх. №20653 від 19.10.2007 р.; за жовтень 2007 року вх. №24309 від 19.11.2007 р.

Згідно поданих декларацій та заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, позивачем заявлено до відшкодування на розрахунковий рахунок наступні суми:

- за липень 2007 року в розмірі 404073 гривні,

- за серпень 2007 року в розмірі 570084 гривні,

- за вересень 2007 року в розмірі 616123 гривні,

- за жовтень 2007 року в розмірі 628577 гривень.

Зазначені суми бюджетного відшкодування визначені відповідно до вимог пп. а) підпункту 7.7.2. пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: вони повністю відповідають сумі податку, сплаченій позивачем у попередніх податкових періодах постачальнику товару.

Зазначена обставина підтверджується первинними бухгалтерськими і податковими документами позивача і обґрунтовується наступним чином.

В червні 2007 року постачальнику товарів (ТОВ «Тульчинський маслосирзавод») було сплачено за отримані товари 2407207 грн., в т.ч. ПДВ - 401201,0 грн. Цей факт підтверджено перевіряючими в акті перевірки. Зазначена сума коштів сплачена за товари, отримані позивачем в червні 2007 року (всього було поставлено товару на суму 3925 766 грн.).

В липні 2007 року сплачено постачальнику товарів 3788370 грн., в т.ч. ПДВ - 631395,0 грн. Зазначена сума коштів сплачена: 3599500,0 грн. за товари, отримані позивачем в липні 2007 року (всього поставлено товару на суму 4906300,0 грн.); 188870,0 грн. - погашення заборгованості за товари, отримані у травні 2007 року згідно податкових накладних №№3057, 3055 від 24.05.07, №3177 від 31.05.07, які включені до податкового кредиту у липні 2007 року.

В серпні 2007 року сплачено постачальнику товарів 3245042,0 грн., в т.ч. ПДВ - 540840,0 грн. Зазначена сума коштів сплачена: - 2658281,0 грн. - за товари, отримані позивачем у серпні 2007 року (всього поставлено товару на суму 2658281,0 грн.); - 586761,0 грн. - погашення заборгованості за товари, отримані у травні 2007

року згідно податкових накладних №№3054, 3056 від 24.05.07, №2999 від 22.05.07,

№ 3109 від 28.05.07 які включені до податкового кредиту у серпні 2007 р.

У вересні 2007 року сплачено постачальнику товарів 3624448,0 грн., в т.ч. ПДВ - 604074,0 грн. Зазначена сума коштів сплачена за товари, отримані позивачем у вересні 2007 року (всього було поставлено товару на суму 7439693,0 грн.).

Черговість погашення вимог за грошовими зобов'язаннями, відповідно до норми ст.534 Цивільного кодексу України може бути встановлена договором між сторонами.

Відповідно до договору №01 від 08.05.2007 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Тульчинський маслосирзавод»на купівлю-продаж продукції та додаткової угоди до нього від 30.05.2007 року, при проведенні розрахунків за здійснені поставки товару, покупцем в першу чергу погашається вартість поставок товару, здійснених в поточному місяці.

На виконання умов договору між позивачем та ТОВ «Тульчинський маслосирзавод»складено акт звірки взаєморозрахунків від 02.07.2007 року, згідно якого визначено, що в червні 2007 року позивачем оплачено товар, який відвантажувався згідно видаткових накладних у червні 2007 року, сума кредиторської заборгованості, яка станом на 1 червня 2007 року 1100751,0 грн. залишилась непогашеною на кінець місяця.

Аналогічні акти звірки складено за липень (від 01.08.2007 р.), за серпень (від 03.09.2007 р.), за вересень (від 01.10.2007 р.)

Таким чином, позивачем до рядка 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування за липень - жовтень 2007 року включено суми податкового кредиту попередніх податкових періодів, які фактично сплачені постачальникам товарів у попередніх податкових періодах.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) регулюються підпунктом 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість». З аналізу вказаної норми Закону вбачається, що законодавець не ставить настання бюджетного відшкодування в залежність від того, коли у отримувача товару виникло зобов'язання перед постачальниками, а визначає, що суми податку на додану вартість мають бути фактично сплачені у попередньому податковому періоді постачальникам товарів.

Аналогічна норма закріплена також у п.5.12.2. Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 р №166 (у редакції наказу від 15.06.2005 р. №213), згідно з яким бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

В акті перевірки відповідач, посилаючись на п.10.1. ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість»покладає на позивача обов'язки податкового агента (особи відповідальної за нарахування, утримання та сплату податку до бюджету) щодо оподаткування транспортних послуг нерезидентом, місце поставки яких, знаходиться на митній території України.

Ніяких угод щодо отримання послуг з перевезення вантажів позивачем не укладалось, послуги перевезення вантажів від нерезидентів не отримувались і відповідно кошти за надання зазначених послуг не перераховувались. Факт отримання позивачем транспортних послуг відповідачем документально не обґрунтовано. Таким чином відсутня як база оподаткування податком на додану вартість, так і будь-які правові підстави для визнання позивача особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету у розумінні пп. г) п.10.1 ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини податкове повідомлення рішення Васильківської ОДПІ №/0 від 18.01.2008 року, про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 1601952,0 грн. не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги правомірні, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн. підлягає з державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України,

п о с т а н о в и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення - рішення Васильківської ОДПІ №/0 від 18 січня 2008 року, про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 1601952 грн.

3. Стягути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколайф" 3,40 грн. витрат по сплаті судового збору .

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Кошик А. Ю.

Суддя Бабкіна В.М.

Суддя Маляренко А.В.