ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 р.

№ 43/276

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., –головуючого,

Коваленка В.М. (доповідач у справі),

Мамонтової А.О.

розглянувши

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, м. Київ

на ухвалу

від 02.07.2008 р. Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 43/276 господарського суду м. Києва

за заявою боржника

товариства з обмеженою відповідальністю "Епрейз-СП", м. Київ

про

визнання банкрутом

ліквідатор

арбітражний керуючий Фінько А.Л.

в судовому засіданні взяв участь представник:

Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва

Жук І.М., довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.03.2008 року порушено провадження у справі № 43/276 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Епрейз-СП" (далі –Боржник, Товариство) про банкрутство останнього в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду м. Києва від 27.03.2008 р. (суддя –Пасько М.В.) Товариство визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та призначений ліквідатором арбітражний керуючий Фінько А.Л.

Не погоджуючись з винесеною постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва (далі –Інспекція) звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову господарського суду м. Києва від 27.03.2008 р. та винести ухвалу про залишення заяви Товариства про банкрутство без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Гарник Л.Л., судді: Вербицька О.В., Євсіков О.О.) від 02.07.2008 року Інспекції відмовлено в прийнятті апеляційної скарги на постанову господарського суду м. Києва від 27.03.2008 року.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2008 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для розгляду по суті.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. 12 Закону України "Про судоустрій України", ст.ст. 8, 128 Конституції України, ст.ст. 7, 51 Закону про банкрутство, та норм процесуального права.

Заслухавши пояснення учасника судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 91 ГПК України передбачає право сторін у справі подати апеляційну скаргу, а прокурора –апеляційне подання, на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Між тим, Інспекція ні в апеляційній скарзі, ні в касаційні скарзі жодним чином не посилається на наявність у Товариства заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до Боржника, розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові). Окрім цього, в скарзі не зазначено про будь-які докази, з їх наданням, що підтверджують такі вимоги. При цьому, Інспекція в апеляційній скарзі посилається на своєчасне звітування підприємства перед податковими органами та відображення валових доходів та витрат, що не є по суті пред'явленням кредиторських вимог до Боржника та не може свідчити про статус Інспекції у справі про банкрутство Товариства, як сторони або учасника відповідного провадження у розумінні ст. 1 Закону про банкрутство.

До того ж, слід вказати, що у разі наявності кредиторських вимог до боржника, що ліквідується власником, згідно вимог п. 3 ст. 51 Закону про банкрутство кредитори мають право заявити свої претензії до такого боржника в місячний строк з дня публікації оголошення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність у Інспекції права оскаржувати в апеляційному порядку постанову про визнання Боржника банкрутом у зв'язку з тим, що Інспекція не відноситься до сторін та учасників провадження у справі про банкрутство відповідно до ст. 91 ГПК України та ст. 1 Закону про банкрутство.

За таких обставин доводи касаційної скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому ухвала цього суду підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 1, 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 41, 91, 1115, 1117, 1119 –11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва залишити без задоволення.

2.          Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2008 р. у справі № 43/276 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.М. Мамонтова