ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.08

Справа № 5/129-08.

за Конотопського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Конотоп Сумської області

до відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю «Водозабір», м. Конотоп Сумської області

про стягнення 153864 грн. 18 коп. Суддя Гудим В.Д.

Представники:

Від позивача – предст. Савушкіна А.Ю.(дов. № 434 від 16.05.08р.)

Від відповідача – предст. Колесникова В.В., Колесников О.Г.

Прокурор – Яковенко В.В.

Суть спору: Прокурор в інтересах позивача подав позовну заяву в якій просить суд стягнути з відповідача 112285 грн. 92 коп., в тому числі 104318 грн. 40 коп. заборгованості за надані послуги відповідно до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 329 від 3.01.06р. за період з 1.10.03р. до 01.02.08р., 7967 грн. 52 коп. пені за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати наданих послуг за період з 1.08.07р. по 01.02.08р.

Прокурор в інтересах позивача подав заяву про збільшення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача 153864 грн. 18 коп., в тому числі 145896 грн. 66 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 329 від 3.01.06р., 7967 грн. 52 коп. пені за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати наданих послуг.

Відповідач проти збільшених позовних вимог заперечує та просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

Позивач подав додаткові матеріали в обґрунтування позовних вимог.

Прокурор подав додаткові матеріали в обґрунтування звернення до суду з зазначеним позовом.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

В обґрунтування поданого позову прокурор посилається на те, що Комунальне підприємство „Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" засноване Конотопською міською радою, в особі якої представлені державні інтереси. Конотопською міською радою проводиться фінансування підприємства з місцевого бюджету.

Відповідно до Статуту позивача предметом діяльності його є забезпечення питною водою та прийняття стічних вод населення та підприємств міста. На сьогоднішній день розрахункова дисципліна абонентів КП ВУВКГ за надані послуги є незадовільною, що негативно впливає на фінансово-господарську діяльність позивача, а також перешкоджає реалізації міською радою програм соціально-економічного розвитку міста, таким чином, зачіпає майнові інтереси держави, яка не одержує належних їй коштів. У цьому і полягають правові підстави для представництва прокуратурою інтересів позивача в господарському суді в порядку ст. 2 ГПК України.

В силу ст. 121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Так, відповідно до ст.361 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді Інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Однією з форм представництва, що визначено ч. 3 вказаної норми, є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. При цьому, відповідно до ч. 3 ст.361 Закону, прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами: прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частина третя вказаної норми також визначає, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.99р. №Зрп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини цього рішення під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

В мотивувальній частині позову вказано, що фактично позивачем (стороною по справі) є комунальне підприємство виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, а не держава в особі її органу.

Водночас, прокурор просить стягнути кошти на користь іншого самостійного суб'єкта господарювання, тобто позов фактично подано в інтересах цієї особи, яка і є позивачем у даній справі.

Враховуючи викладені обставини, господарський суд вважає посилання прокурора не обґрунтованими.

Позивач зазначає, що 01.10.2003р. по 01.02.2006р. послуги з транспортування та очистки стічних вод для відповідача відповідно до умов договору на приймання стічних вод в комунальну каналізацію № 329 від 01.10.2003р. надавало комунальне підприємство „Стоксервіс", яке було реорганізоване шляхом приєднання КП „Стоксервіс" до комунального підприємства „Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства" рішенням Конотопської міської ради від 20.09.2005р. про реорганізацію комунального підприємства „Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства". Відповідно до цього рішення КП ВУВКГ є правонаступником майнових прав та обов'язків приєднаного підприємства „ Стоксервіс ".

З 03.01.2006р. послуги з транспортування та очистки стоків відповідачеві надає позивач відповідно до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 329 від 03.01.2006р.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов’язань щодо своєчасної і повної оплати наданих послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за ним утворився борг перед позивачем в сумі 145896 грн. 66 коп., що виник за період з 1.10.03р. до 01.04.08р.

Відповідно до п. 20 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 329 від 3.01.06р., укладеного між позивачем та відповідачем, в разі несвоєчасної оплати рахунків за надані послуги позивач має право стягнути з відповідача пеню, яка згідно з поданим розрахунком за період з 1.08.07р. по 01.02.08р.становить 7967 грн. 52 коп.

Відповідач просить суд застосувати строки позовної давності щодо стягнення заборгованості в сумі 71189 грн. 45 коп. за період з 1.10.03р. по березень 2005року.

Позивач проти застосування строків позовної давності заперечує, посилаючись на те, що став правонаступником майнових прав приєднаного підприємства "Стоксервіс" у 2005 році.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

При цьому відповідно до ст. 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Враховуючи зазначені обставини господарський суд вважає клопотання відповідача про застосування строків позовної давності обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а посилання позивача на те, що у зв’язку з його реорганізацією строки позовної давності порушені не були є безпідставним, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 71189 грн. 45 коп. за період з 1.10.03р. по березень 2005року задоволенню не підлягають.

В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач також посилається на те, що в період дії договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 329 від 3.01.06р. позивачем застосовувалися нечинні тарифи встановлені рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 28.08.06р. № 297 "Щодо встановлення тарифів на комунальні послуги, які надаються підприємствами міста суб'єктам господарювання та іншим споживачам".

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до тарифів, затверджених рішенням Конотопської міської ради № 310 від 29.07.03р., КП „Стоксервіс" нараховувало за транспортування та очистку стоків 0,12 грн. (без урахування ПДВ) за 1 м. куб. Рішенням Конотопської міської ради № 451 від 28.11.05р. затверджені нові тарифи для КП „Стоксервіс" та КП ВУВКГ, що набули чинності з 01.12.05р. Нарахування за транспортування та очистку стоків складають 0,20 грн. (без урахування ПДВ) за 1 м. куб. Ці тарифи діяли до часу введення нових тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради № 297 від 28.08.2006р., які були оприлюднені належним чином, тобто до 01.10.2006р.

Позивач зазначив, що з 01.10.2006р. в дію вступили тарифи, що затверджені рішенням Конотопської міської ради № 297 від 28.08.2006р., відповідно до яких нарахування за транспортування та очистку стоків складають 0,30 грн. (без урахування ПДВ) за 1 м. куб. Дане рішення було оприлюднене належним чином. У місцевій газеті "Конотопський край" № 56 (13147) від 29.07.2006р. було опубліковано проект рішення виконкому міської ради „Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, які надаються підприємствами міста суб'єктам господарювання та іншим споживачам" та тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення. 09.09.2006р. в газеті „Конотопський край" були опубліковані нові тарифи на послуги з водопостачання, водовідведення, транспортування та очистку стоків, які встановлені з 01.10.2006р.

Господарський суд вважає, що посилання позивача на те, що нові тарифи набули чинності матеріалами справи не підтверджуються. З матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.09.07р. по справі № 22-а-680-07 (а.с.128-132, Iтом) було встановлено, що рішення Конотопської міської ради № 297 від 28.08.2006р. не набрало чинності, а тому застосування нових тарифів не є правомірним, оскільки статті надруковані в газеті "Конотопський край" від 2.08.06р. під назвою "Прийнято рішення про встановлення тарифів на житлово – комунальні послуги" та від 9.09.2006року під назвою "З 1 жовтня встановлено нові тарифи на житлово – комунальні послуги" мають інформаційних характер, що висвітлює діяльність виконавчого комітету міської ради, щодо виконання владних повноважень і не можуть вважатися офіційним оприлюдненням рішень виконкому. До часу належного оприлюднення рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 28.08.06р. № 297 необхідно застосовувати старі тарифи встановленні рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 28.11.05р. № 451.

На підставі викладеного, господарський суд вважає, що позивачем неправомірно були застосовані нові тарифи з 1.10.06р. по 1.04.08р., що встановлені рішенням Конотопської міської ради № 297 від 28.08.2006р., відповідно до яких нарахування за транспортування та очистку стоків складають 0,30 грн. (без урахування ПДВ) за 1 м. куб.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що прокурором та позивачем не подано належних доказів в обґрунтування стягнення заборгованості, застосування тарифів відповідно до яких нарахування за транспортування та очистку стоків складають 0,30 грн. (без урахування ПДВ) за 1 м. куб., звернення прокурора з зазначеним позовом, господарський суд вважає вимоги прокурора та позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

СУД ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                 В.Д.Гудим