ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.08                                                                                 Справа № 9/102

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант К", м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лугань", с. Білоскелевате Краснодонського р-ну Луганської області

про стягнення 6095 грн. 50 коп.

в присутності представників:

від позивача – Галай О.А., директор, протокол № 1 від 04.02.02,

від відповідача – не прибув

в с т а н о в и в:

позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 5675,0 грн., інфляційних втрат у розмірі 391,58 грн. та 3% річних у розмірі 28,92 грн. за поставлене обладнання за договором поставки від 12.02.08 № 0502/1.

Відповідач, ТОВ "АФ "Лугань", відзив на позов не надав, участь у судовому засіданні не взяв, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на вищезгаданий договір від 12.02.08 № 0502/1, за яким він згідно з актом приймання-передачі від 12.02.08 здійснив поставку частини обладнання на суму 18000,0 грн., а відповідач –прийняв її на підставі довіреності ЯОЖ № 544773 від 13.02.08 та оплатив частково у розмірі 12325,0 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору оплата за обладнання здійснюється наступним чином: 50% - до поставки, решта 50% повинна сплачуватися протягом 21 банківського дня після поставки.

Оскільки відповідач не розрахувався за обладнання у передбачений договором строк (до 11.03.08), позивач листом від 07.04.08 повідомив відповідача про прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 5675,0 грн. та пред'явив вимогу сплатити вказану суму.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Оцінивши доводи позивача і надані ним докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір від 12.02.08 № 0502/1, за яким позивач згідно з актом приймання-передачі від 12.02.08 здійснив поставку частини обладнання на суму 18000,0 грн., а відповідач –прийняв її на підставі довіреності ЯОЖ № 544773 від 13.02.08 та оплатив частково у розмірі 12325,0 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору оплата за обладнання здійснюється наступним чином: 50% - до поставки, решта 50% повинна сплачуватися протягом 21 банківського дня після поставки.

Відповідач не розрахувався за обладнання у передбачений договором строк (до 11.03.08), позивач листом від 07.04.08 повідомив відповідача про прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 5675,0 грн. та пред'явив вимогу сплатити вказану суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач за період з 12.02.08 по 11.03.08 (21 день), виходячи з суми боргу (5675,0 грн.) правомірно нарахував 3% річних, що складає 28,92 грн. та інфляційні втрати у розмірі 391,58 грн.

Суд вважає, що позивач надав належні докази стосовно своїх вимог. Оскільки відповідачем не були надані докази, які б спростовували доводи позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 47-1, 49 ГПК України з відповідача стягуються державне мито на користь позивача в сумі 102,0 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47-1, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, ТОВ "Агрофірма "Лугань", 94463, Луганська обл., Краснодонський р-н, с. Білоскелевате, вул. Шкільна, б. 4, код 32025450, на користь позивача, ТОВ "Атлант К", фактична адреса: 91055, м. Луганськ, вул. Тельмана, б. 1а/2, код 31857266, рахунок 001 в АТ ЛФ Укрінбанк, МФО 304836, суму боргу у розмірі 5675,0 грн., інфляційних втрат у розмірі 391,58 грн. та 3% річних у розмірі 28,92 грн., крім того, судові витрати в сумі 220,0 грн., у т.ч. держмито - 102,0 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Наказ видати після набрання законної сили даним рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                      А.Г.Ворожцов