ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2008 року Справа № 15/59

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. (доповідач)

суддів: Голяшкіна О.В., Науменко І.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 19.05.2008р. № 228)

при секретарі: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

позивача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином в судовому засіданні 20.05.2008р.;

відповідача - не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином в судовому засіданні 20.05.2008р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Укрнафтрегіон” м.Кіровоград

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.03.2008 року

у справі № 15/59

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Компас Кіровоград”, м.Кіровоград

до товариства з обмеженою відповідальністю “Укрнафтрегіон”, м.Кіровоград

про стягнення 97 344 грн. 12 коп.

В судовому засіданні 20.05.2008р. була оголошена перерва до 27.05.2008р. (ст..77 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 20.03.2008р. (суддя Мохонько К.М.) по справі № 15/59 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Компас Кіровоград”, м.Кіровоград (далі –ТОВ “Компас Кіровоград”) до товариства з обмеженою відповідальністю “Укрнафтрегіон”, м.Кіровоград (далі –ТОВ “Укрнафтрегіон”) про стягнення 97 344 грн. 12 коп. позов було задоволено повністю та стягнено з відповідача на користь позивача 73 541 грн. 68 коп. боргу, 13 017 грн. 23 коп. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 1679 грн. 93 коп. –3% річних, 9105 грн. 28 коп. пені, 973 грн. 45 коп. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду Кіровоградської області мотивовано фактом неповної та несвоєчасної оплати вартості поставлених нафтопродуктів відповідачем згідно укладеного між сторонами договору; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст.193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 546, 547, 625, 655, 692 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, його оскаржує в апеляційному порядку відповідач по справі –ТОВ “Укрнафтрегоін” м.Кіровоград, посилається на невідповідність оскаржуваного судового рішення нормам матеріального та процесуального права, також посилається на невідповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, матеріалам, обставинам справи, неповне з’ясування всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом не було враховано, що листом від 21.06.2007р. сторони погодили розстрочення заборгованості рівними частинами з 25.06.2007р.; отже, безпідставно здійснено нарахування штрафних санкцій за період розстрочення заборгованості;

- господарським судом не встановлено відсутність між сторонами двохсторонньої додаткової угоди або рахунку, тому господарським судом безпідставно зроблено висновок щодо моменту виникнення грошового зобов’язання у відповідача, так як додаткових угод та рахунків в двохсторонньому порядку між сторонами підписано не було;

- господарським судом порушено вимоги ст.ст.3, 4, 32, 33, 34, 43, 56, 63 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач по справі –ТОВ “Компас Кіровоград” м.Кіровоград проти її задоволення заперечує, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін в судовому засіданні 20.05.2008р., перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

23.05.2007р. між ТОВ “Компас Кіровоград” м.Кіровоград (позивач по справі, “продавець” за договором) та ТОВ “Укрнафтрегіон” м.Кіровоград (відповідач по справі, “покупець” за договором, скаржник) було укладено договір № 26, відповідно до якого “продавець” зобов’язався передати, а “покупець” прийняти та оплатити нафтопродукти в кількості, по номенклатурі, цінам та якості, зазначеними в додаткових угодах до договору та (або) в рахунках на попередню оплату (п.1.1 розділу 1 договору).

Пунктами 1.2, 1.3 розділу 1 договору сторони передбачили, що загальна вартість товару зазначається в додатковій угоді до договору та (або) рахунках на попередню оплату; додаткові угоди та (або) рахунки на попередню оплату оформлюються та підписуються обома сторонами на кожну партію товару та є невід’ємною частиною договору.

Розділом 3 сторони передбачили, що поставка товару здійснюється шляхом передачі в ємностях автоцистерн (бензовозах) “покупця” або “продавця”.

Пунктом 4.1 розділу 4 договору сторони визначили, що для здійснення відвантаження товару автотранспортом “покупець” зобов’язаний надати довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей на кожний бензовоз, “а “продавець” зобов’язаний оформити видаткову накладну.

Пунктами 5.1, 5.3 розділу 5 договору встановлено, що порядок та строк оплати за товар обумовлені по кожній партії товару окремо та відображаються у відповідних додаткових угодах та (або) рахунках на попередню оплату; у випадку узгодження сторонами в додатковій угоді умови про попередню оплату “покупець” здійснює передоплату за товар тільки після отримання рахунку “продавця” в строк не менше одного та не більше 3-х днів; рахунок повинен бути оплачений “покупцем” в строки, визначені “продавцем” в рахунку.

Пунктом 6.1 розділу 6 договору передбачена майнова відповідальність “покупця” за несвоєчасну оплату у виді оплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від вартості неоплаченого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, будь-які додаткові угоди до договору від 23.05.2007р. не укладались, сторонами не оформлювались та не підписувались, як не підписувались сторонами будь-які рахунки на попередню оплату, докази протилежного відсутні в матеріалах справи, не надавались жодною із сторін відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України, в ході розгляду справи судами обох інстанцій.

На виконання договору від 23.05.2007р. позивачем на підставі довіреностей відповідача було здійснено наступні поставки нафтопродуктів:

- 25.05.2007р. по накладній № РН-0001734 на суму 66398 грн. 40 коп. на підставі довіреності № 819785 (а.с.38, 32); на оплату було оформлено рахунок від 25.05.2007р. (а.с.27);

- 30.05.2007р. по накладній № РН-0001742 на суму 34 251 грн. 30 коп., на підставі довіреності № 819771 (а.с.33, 39); на оплату було оформлено рахунок від 30.05.2007р. (а.с.28);

- 30.05.2007р. по накладній № РН-0001750 на суму 14821 грн. 98 коп. на підставі довіреності № 819776 (а.с.34, 40); на оплату оформлено рахунок від 31.05.2007р. (а.с.29);

- 01.06.2007р. по накладній № РН-0001761 на суму 46 707 грн. 20 коп. на підставі довіреності № 819778 (а.с.36, 41); на оплату оформлено рахунок від 01.06.2007р. (а.с.30);

- 01.06.2007р. по накладній № РН-0001760 на суму 66144 грн. на підставі довіреності № 819777 (а.с.37, 42); на оплату було оформлено рахунок від 01.06.2007р. (а.с.30);

- 01.06.2007р. по накладній № РН-0001766 на суму 9218 грн. на підставі довіреності № 819786 (а.с.33, 43); на оплату було оформлено рахунок від 01.06.2007р. (а.с.31).

Факт отримання продукції по вищевказаним накладним підтверджується накладними, підписаними обома сторонами без будь-яких зауважень щодо якості, кількості, вартості поставлених нафтопродуктів, довіреностями відповідача, фактами часткової оплати (а.с.44-51). Всі вищевказані накладні містять посилання на рахунки, як і містять такі посилання документи про часткову оплату (а.с.44 –рахунок № 998 від 25.05.2007р.; а.с.47, 45 –рахунок від 30.05.2007р.; а.с.46 –рахунок № 998 від 25.05.2007р.; а.с.48 –рахунок № 998; а.с.49 – рахунок від 01.08.2007р.; а.с.50-51).

Отже, факт посилання відповідача на рахунки підтверджує, що останні були отримані відповідачем.

Враховуючи вартість фактично відвантаженої продукції (а.с.39-43) та часткову оплату (а.с.44-51), виникла заборгованість відповідача перед позивачем на суму 73 541 грн. 68 коп., що також підтверджується двохстороннім актом звірки (а.с.22); не спростовується відповідачем.

15.06.2007р. позивач направив відповідачеві лист № 15/06-08 з вимогою про оплату поставленої продукції, докази отримання відповідачем зазначеного листа містяться в матеріалах справи (а.с.23-24).

Докази оплати 73 541 грн. 68 коп. відсутні в матеріалах справи, не надавались скаржником судам обох інстанцій при розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частинами 1, 2 ст.692 ЦК України регламентовано, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що рахунки на оплату виписувались в день поставки продукції або на наступний день, тобто не в порядку передоплати, пунктом 5.3 розділу 5 договору сторони передбачили, що рахунок повинен бути оплачений “покупцем” в строки, визначені “продавцем” в рахунках, то враховуючи, що розрахунок позову ніяким чином не спростовується відповідачем, факт відсутності доказів, підтверджуючих повну та своєчасну оплату вартості поставленої продукції, господарським судом було зроблено правильний висновок щодо обґрунтованості вимог в частині стягнення 73 541 грн. 68 коп. основного боргу, суми боргу з урахуванням індексу інфляції 13 017 грн. 23 коп. (з 01.06.2007р. по 12.02.2008р.), 1679 грн. 93 коп. річних (з 01.06.2007р. по 12.02.2008р.). Враховуючи, що факт прострочення в оплаті мав місце, господарським судом обґрунтовано було задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені 9105 грн. 28 коп. (з 01.06.2007р. по 12.02.2008р.) за прострочення в оплаті у відповідності до п.6.1 розділу 6 договору та ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. № 543/96 ВР, ч.1 ст.548, ч.3 ст.549 ЦК України.

Посилання скаржника на відсутність між сторонами додаткових угод, узгоджених рахунків на передоплату не приймаються, оскільки не звільняють відповідача від обов’язку оплатити вартість отриманої продукції. Доводи скаржника щодо розстрочення оплати на підставі листа самого відповідача від 21.06.2007р. № 21/1 (а.с.25) не приймаються, оскільки: по-перше, цей лист є лише пропозицією відповідача; по-друге, будь-які докази в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України, підтверджуючи, що позивач погодився з розстроченням, сторони відповідно внесли з цього приводу зміни в умови договору, відсутні в матеріалах справи, не надавались жодною із сторін судам обох інстанцій.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.03.2008р. по справі № 15/59 –залишити без змін; а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Укрнафтрегіон” м.Кіровоград –залишити без задоволення.

Головуючий                               О.М Виноградник

Судді                               О.В Голяшкін

І.М.Науменко