СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

26.05.2008

Справа №2-13/14525-2007

За позовом Нікітського ботанічного
саду - Національний науковий центр, м. Ялта смт. Нікіта

До відповідача Кримського
природного заповідника, м. Алушта вул. Партизанська, 42.

Про спонукання до виконання певних
дій.

Суддя ГС  АР
Крим А.І. Жукова

Представники:

Від позивача - Воскобойнік С.М. -
ю/к., дов. від 08.02.2007 року.

Від відповідача - Бєловєнцев С.В. -
начальник юрид. служби, дов. від 03.12.2007 року.

Сутність спору: Позивач -
Нікітський ботанічний сад - Національний науковий центр звернувся до
Господарського суду АР Крим із позовом до відповідача - Кримського природного
заповідника та просить зобов'язати не чинити перешкоди у користуванні земельною
ділянкою шляхом узгодження меж.

Заявою від 23.05.2008 року позивач
уточнив позовні вимоги та росить визнати за Нікітським  ботанічним
садом - Національний науковий центр право власності на земельну ділянку
загальною площею 4,52 га, на якій розташований Нікітський ботанічний сад -
Національний науковий центр.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач здійснив розширення озера з 3,6 га до 4, 52 га й більш ніж 40 років
використовує води озера для поливу рослин.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти
позовних вимог позивача заперечує за мотивами, що озеро розташоване на землях
заповідного фонду, якими Кримський природний заповідних не розпоряджається.

Слухання справи відкладалося, у
справі оголошувалася перерва у порядку статті 77 господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухав пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В :

16.03.1966 року виконавчим
комітетом Ялтинської міської ради було розглянуте клопотання позивача про
передачу йому для реконструкції водойму 3,6 га земель в кварталі 287 виділ
16,27 урочища «Гірське озеро» Ялтинського лісництва.

16.04.1966 року рішенням
виконавчого комітету Ялтинської міської ради
№ 330 рішення від  16.03.1966 року
було затверджено, передано Державному Нікітському ботанічному саду для реконструкції
водойму 3,6 га землі в кварталі 287 виділ 16,27 урочища «Гірське Озеро»
Ялтинського лісництва Кримського Державного заповідно-мисливського
господарства, без виключення з держлісфонду.

«Гірське озеро № 1» було введено до
експлуатації і поставлено на баланс в 1967 році.

29.06.1979 року рішенням Кримської
обласної ради народних депутатів було вирішено вилучити з землекористування м.
Ялти земельні ділянки, у тому числі радгосп-заводу «Гурзуф» 5,57 га лісів і
Алуштинського ефіромасляничного радгосп-заводу 0,35 га, з них 0,30 га лісів,
0,5 га доріг і відвести їх позивачу для розширення території Саду.

Суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню й при цьому виходить з наступного.

П. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного
кодексу України також передбачає такий спосіб захисту земельних прав як
визнання права.

Згідно ст. 14 Конституції України
земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною
держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до
закону.

Порядок та умови набуття права
власності на земельну ділянку встановлено Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 82 Земельного
кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними
особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення
підприємницької діяльності.

Ст. 116 Земельного кодексу України
встановила, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

У спірній земельній ділянці є
особливий режим її використання і відчуження.

Спеціальним законом України,
який   визначає  правові
основи  організації,  охорони, ефективного  використання
природно-заповідного  фонду    України, відтворення його природних
комплексів та об'єктів є Закон «Про природно-заповідний фонд України».

Природно-заповідний фонд становлять
ділянки  суші  і  водного
простору,  природні  комплекси
та  об'єкти  яких
мають  особливу природоохоронну,
наукову, естетичну, рекреаційну та іншу
цінність і  виділені   з
метою   збереження   природної
різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного  світу,
підтримання загального
екологічного   балансу   та   забезпечення   фонового моніторингу навколишнього
природного середовища.

У зв'язку з цим  законодавством  України
природно-заповідний фонд
охороняється   як   національне
надбання,   щодо    якого встановлюється   особливий
режим    охорони,    відтворення    і використання.

Згідно статті 14 вказаного
закону,  режим територій та об'єктів
природно-заповідного фонду  -  це сукупність науково-обґрунтованих екологічних
вимог, норм і правил, які визначають
правовий  статус,  призначення
цих  територій  та об'єктів, характер допустимої діяльності
в  них,
порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів.

Відповідно до статті 53 Закону
України «Про природно-заповідний фонд України», Рішення  про
створення  природних заповідників,
національних природних  парків,  зміну границь, а  також
щодо  інших  територій
та  об'єктів
природно-заповідного     фонду     загальнодержавного  значення приймаються Президентом України.

Відповідно до ст. 15 ЦК
України  кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки Президентом України не
прийнятий правовий акт щодо зміни границь Кримського природного заповідника, то
позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також суд зауважує, що позивач та
відповідач не є суміжними землекористувачами.

Витрати по сплаті державного мита
та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на
позивача відповідно до статей 44, 49 господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні оголошена
вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у повному обсязі
та підписане 01.07.2008 року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова
А.І.