ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10.07.08 р.                      Справа № 21/180б

за заявою кредитора (заявника) Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м.Донецька

до боржника Спільного підприємства „Донкавамет” м. Донецьк

про визнання банкрутом

арбітражний керуючий Ткаченко Є.В.

Суддя С.С.Тарапата

Представники сторін:

від УПФУ в Будьонівському районі м.Донецька- Зінченко І.Є. (за довір.)

від кредиторів - Мороз Ю.В. (за довір.)

ліквідатор - Ткаченко Є.В.

Арбітражним судом Донецької області ухвалою від 08.09.95р. порушена справа про банкрутство Спільного підприємства „Донкавамет” м. Донецьк.

Постановою арбітражного суду від 20.10.97р. Спільне підприємство „Донкавамет” м.Донецьк визнано банкрутом відповідно до Закону України „Про банкрутство”.

Ухвалою від 24.03.04р. ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Берлін В.М. строк ліквідаційної процедури встановлений до 24.09.03р.

Ухвалами суду від 08.10.03р., від 26.11.03р. строк ліквідаційної процедури по справі №180/5-21Б продовжений відповідно до 24.11.03р. та до 24.03.04р.

Ухвалою від 15.09.04р. припинені повноваження ліквідатора Берліна В.М., ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Фурсов В.В. строк ліквідаційної процедури продовжений до 15.09.05р.

Ухвалою суду від 23.05.06р. припинені повноваження ліквідатора Фурсова В.Г., ліквідатором по справі призначений арбітражний керуючий Ткаченко Є.В., строком до 23.11.06р.

Ухвалами суду від 11.01.07р., від 25.07.07р., від 26.11.07р. та від 26.12.07р. строк ліквідаційної процедури продовжений відповідно до 23.05.07р., до 23.11.07р., до 26.12.07р. та до 23.05.08р.

До суду надійшла заява Управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі м.Донецька від 13.05.08р. №4107/07, в якому заявник посилаючись на відмову ліквідатора у визнанні поточних вимог, просить визнати дії ліквідатора такими, що не відповідають діючому законодавству про банкрутство та зобов’язати ліквідатора прийняти поточні вимоги на суму 58906,68грн., як кредиторську заборгованість.

Розгляд скарги призначений в судовому засіданні на 10.07.08р.

09.07.08р. до суду надійшов відзив ліквідатора від 09.06.08р. на заяву УПФУ Будьонівському районі м.Донецька про збільшення кредиторських вимог, в якому повідомлено про невизнання ліквідатором вимог заявника.

Розглянувши в судовому засіданні 10.07.08р. заяву УПФУ в Будьонівському районі м.Донецька та відзив ліквідатора, заслухавши доводи представника скаржника та ліквідатора, суд встановив:

В наданій заяві Управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі м.Донецька просить суд визнати дії ліквідатора такими, що не відповідають діючому законодавству про банкрутство та зобов’язати ліквідатора прийняти поточні вимоги на суму 58906,68грн., як кредиторську заборгованість.

В обґрунтування заявлених вимог Управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі м.Донецька посилається на наступне:

- борг підприємства- банкрута в розмірі 58906,68грн. за фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій призначених відповідно до п.п. „б”-„з” ст.13 Закону України про пенсійне забезпечення” виник в процедурі ліквідації СП „Донекавамет”, а саме: січень 2006- листопад 2007р.

- згідно п.7 ч.1 ст.23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вимоги за зобов’язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред’являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

09.11.07р на адресу ліквідатора Ткаченко Є.В. Управлінням ПФУ в Будьонівському районі м.Донецька були направлені лист про включення до реєстру вимог кредиторів поточних вимог УПФУ на виплату та доставку пільгових пенсій за період 2006р.- листопад 2007р. в сумі 58906,68грн. та розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які призначені відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів „б”-„з” ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” на загальну суму 58906,68грн.

Ліквідатор у відповіді від 17.01.08р. відмовив УПФУ в Будьонівському районі м.Донецька в задоволенні вимог та не включив вказані вимоги до реєстру.

Ліквідатор у відзиві від 03.08.06р. на вищевказане клопотання повідомив, що вимоги УПФУ в Будьонівському районі м.Донецька не були визнані ліквідатором з наступних підстав: згідно Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення” платником витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є суб’єкт підприємницької діяльності; згідно ст.23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі- Закон) з дня визнання боржника банкрутом підприємницька діяльність банкрутства припиняється, тобто з моменту відкриття ліквідаційної процедури боржник не є суб’єктом підприємницької діяльності, а тому не є платником витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Як вбачається з наданого клопотання заявлені до ліквідатора вимоги є сумою відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.„б”-„з” ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” та право на пред’явлення яких обумовлено ч.2 прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове держане пенсійне страхування”. Вказані зобов’язання розраховані скаржником за період з січня 2006р. по листопад 2007р.

Спільне підприємство „Донкавамет” м. Донецьк визнано банкрутом постановою арбітражного суду від 20.10.97р. Ухвалою суду від 10.02.2000р. провадження у справі переведено на норми Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

У відповідності до ст.23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута закінчується завершенням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов’язань банкрута та зобов’язань щодо сплати податків і зборів вважається таким, що настав; вимоги за зобов’язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред’являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому розділом ІІІ даного закону.

В силу п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне старшування” оплата фактичних витрати на виплату і доставку пенсій сплачуються підприємствами та організаціями з коштів, призначених на оплату праці.

Статтею 4 Закону України „Про оплату праці” встановлено, що джерелом коштів на оплату праці госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Відповідно до приписів Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після визнання боржника банкрутом працівники підприємства звільняються, фонд оплати праці не формується.

Таким чином, після визнання боржника банкрутом у особи-банкрута виникає особливий правовий статус, який суттєво відрізняється від статусу боржника.

В силу ст.25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ліквідатор із дня свого призначення здійснює повноваження, визначені ч.1 вказаної статті, а також здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Тому, грошові зобов’язання, які виникають в ліквідаційній процедурі, мають бути обумовлені саме в Законі, у зв’язку з чим на ліквідатора покладається відповідний обов’язок їх сплатити.

Вказаний Закон не передбачає умов, які б зумовлювали виникнення у банкрута зобов’язань після відкриття ліквідаційної процедури, окрім випадків, прямо передбачених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Такими випадками є зобов’язання з оплати поточних комунальних і експлуатаційних витрат та інших витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (ч. 9 ст. 30 Закону). Вказане також підтверджується тим, що законодавцем чітко визначено призначення коштів єдиного рахунку боржника в ліквідаційній процедурі, з огляду на таке:

Відповідно до ч.7 ст.30 Закону ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі –основний рахунок. Отже, згідно з приписами Закону кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на даний основний рахунок боржника. З цього основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону (ч. 8 ст. 30 Закону), та проводяться такі виплати: поточні комунальні і експлуатаційні платежі та інші витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури (ч. 9 ст. 30 Закону).

Стаття 31 Закону розкриває склад витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (п.п. “г” п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону). Однак, законодавець прямо не визначає сплату фактичних витрат на виплату доставку пільгових пенсій, як витрати, пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у боржника не можуть виникати нові зобов’язання, в тому числі з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно п.п. „б”-„з” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, крім вимог конкурсних кредиторів, включених до реєстру відповідно до ст.14 Закону та вимог, що виникли в процедурі розпорядження майном чи санації та заявлені в порядку ст.23 Закону як поточні.

З огляду на приписи п.1 ст.31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в ліквідаційній процедурі не є ані витратами першої черги, ані поточним зобов’язаннями.

Таким чином ліквідатор позбавлений права здійснювати повноваження, які не передбачені Законом та виходять за межі його компетенції. З цього приводу виконання ліквідатором обов’язків, передбачених Законом України „Загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в межах процедури ліквідації банкрута, протирічить Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та не може мати місця при здійсненні ліквідаційної процедури банкрута.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що підстави для задоволення заяви Управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі м.Донецька від 13.05.08р. №4107/07 відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст.5, ст.ст. 23, 25, 30, 31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне старшування”, ст.4 Закону України „Про оплату праці”, ст.86 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі м.Донецька від 13.05.08р. №4107/07.

Суддя Тарапата С.С.

Вик тел.

Надруковано примірників -

господарському суду Донецької області -

кредитору -

боржнику -