РІШЕННЯ

"03" червня 2008 р.

Справа № 17/70-1373

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", м. Тернопіль в особі структурного підрозділу Борщівського району електричних мереж, м. Борщів Тернопільської області

до відповідача Тернопільського обласного військового комісаріату, м. Тернопіль

Представник від:

позивача: Дейнека В.І., юрисконсульт, довіреність № 34/24 від 08.01.08р.;

відповідача: не з»явився.

В судовому засіданні представнику позивача роз’яснено його процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго" в особі структурного підрозділу - Борщівського району електричних мереж, м. Борщів Тернопільської області звернулося 03.04.2008 р. до господарського суду Тернопільської області з позовом до Борщівсько-Заліщицького об’єднаного військового комісаріату Тернопільської області, м. Борщів Тернопільської області, про стягнення 745,48 грн. заборгованості за відпущену електричну енергію згідно укладеного договору про постачання електричної енергії №340 від 04.05.07 р., з яких: 598,77 грн. основного боргу, 33,20 грн. пені, нарахованої за неналежне виконання договірних зобов’язань та 113,51 грн. інфляційних нарахувань.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує копією договору на постачання електроенергії № 340 від 04.05.2007р.; копією додатку №2 до Договору; розрахунком боргу за активну електроенергію; розрахунком пені, інфляційних нарахувань; копіями рахунків за активну енергію, рапортів, актів про обсяги спожитої (переданої) електроенергії за жовтень-грудень 2007 року; актами звірки розрахунків від 30.10.2007р., від 28.11.2007р., від 18.12.2007р. та від 30.01.2007р.; копією договору №340 про постачання електричної енергії від 09.01.2008р.; копією положення про Борщівський РЕМ; іншими матеріалами.

В судовому засіданні 22 квітня 2008р. оголошено перерву в порядку ст. 77 ГПК України до 16 год. 00 хв. на 22.05.2008р.

Згідно ухвали господарського суду від 22.05.2008р. в порядку статті 24 ГПК України з урахуванням поданого позивачем клопотання здійснено заміну первісного відповідача - Борщівсько-Заліщицького об’єднаного військового комісаріату Тернопільської області, м. Борщів Тернопільської області, на належного відповідача - Тернопільський обласний військовий комісаріат, м. Тернопіль, а судовий розгляд справи розпочато заново.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю. Окрім того, представив суду докази надіслання позовної заяви і доданих до неї документів Тернопільському обласному військовому комісаріату.

Представники відповідача в судових засіданнях 22.04.2008р. та 22.05.2008р. заперечили проти задоволення позовних вимог до Борщівсько-Заліщицького об’єднаного військового комісаріату Тернопільської області. Зазначили, що об’єднаний військовий комісаріат не є юридичною особою, не здійснює бухгалтерського обліку, а договір № 340 укладено 04.05.2007р. між позивачем та Тернопільським обласним військовим комісаріатом. Повідомили, що оплата комунальних послуг , що споживаються військовими комісаріатами здійснюється квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль.

Відповідач документально обґрунтованого відзиву на позов не подав, його повноважний представник судове засідання не з’явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку (повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції № 1747127), тому справа розглядається згідно ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

04.05.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Тернопільобленерго" в особі начальника Борщівського району електричних мереж як Постачальником електричної енергії та Тернопільським обласним військовим комісаріатом в особі військового комісара як Споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії за №340, згідно з умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення електроустановок останнього з приєднаною потужністю 3.0 кВТ, а Споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі відповідно до умов договору.

Згідно Додатку №2 до Договору №340 від 04.05.2007р. “Порядок розрахунків” сторони погодили, що оплата за спожиту електричну енергію проводиться Споживачем за діючими тарифами у відповідності з чинним законодавством, після закінчення розрахункового періоду на підставі отриманого рахунку на оплату вартості спожитої електроенергії. У відповідності до п.п. 2, 7 цього Додатку, остаточний розрахунок за електроенергію, спожиту в розрахунковому періоді, здійснюється Споживачем протягом 5 днів після закінчення розрахункового періоду.

Пунктом 9.4. договору від 04.05.07р. сторони визначили, що даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2007 року.

Майнові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин, до суб’єктів яких відносяться сторони у справі, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина 2 п.1 ст. 175 ГК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем виникло зобов’язання постачання (купівлі –продажу) електроенергії, згідно якого, в силу ст. ст. 712, 714 Цивільного кодексу України, одна сторона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні ресурси, передбачені договором, а споживач зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, при цьому кожна сторона має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Так, статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов’язок учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов’язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, в силу зобов’язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Долучені до позовної заяви документи (зокрема, акти про обсяги спожитої (переданої) електроенергії за період з жовтня 2007р. по грудень 2007р. включно, рапорти про використану електроенергію, рахунки за активну енергію № 4000010/2710-1 за жовтень 2007 р., № 4000010/2711-1 за листопад 2007 р., №4000010/2712-1 за грудень 2007 р., розрахунок суми боргу за електроенергію, акти звірки розрахунків від 30.10.2007р., 28.11.2007р., 18.12.2007р.) свідчать, що за період з жовтня 2007 року по січень 2008 року Тернопільським обласним військовим комісаріатом здійснювалось поточне споживання електричної енергії, однак її оплата не проводилася у відповідності до п.п. 2, 7 Додатку 2 до Договору, внаслідок чого, станом на 01.01.2008р., виникла заборгованість в розмірі 598 грн. 77 коп.

Вказана сума заборгованості не заперечується відповідачем у встановленому законом порядку, натомість визнається шляхом підписання акту звірки взаєморозрахунків від 18.12.2007 р. та актів звірки розрахунків, підписаних між позивачем та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль 30.01.2008р. та 22.02.2008р., який з січня 2008 року згідно умов укладеного з позивачем договору про постачання електричної енергії №340 від 09.01.2008р., що також випливає з листів № 303/23/2/8 від 09.01.2008 р. Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, № 18/3/88 від 12.01.2008 р. територіального управління Західного оперативного командування та № 9/76 від 18.01.2008 р. квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль, організовує та здійснює поточну оплату за спожиті військовими комісаріатами Тернопільської області комунальні послуги та енергоносії за рахунок виділених для Міністерства оборони України бюджетних асигнувань.

Договором № 340 від 04.05.2007р. сторони передбачили порядок обліку електроенергії, порядок оплати вартості використаної енергії та відповідальність за порушення умов договору. Так, згідно п. 2.3.3. договору споживач зобов’язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 2 „Порядок розрахунків”.

Додатком № 2 „Порядок розрахунків” до договору про постачання електричної енергії № 340 визначено, що споживач зобов’язується своєчасно проводити розрахунки за спожиту електричну енергію за діючими тарифами у відповідності з чинним законодавством та даним договором. Розрахунковим періодом вважається період з 18 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Перший день після закінчення розрахункового періоду є днем отримання рахунку на оплату.

Однак, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору відповідач вчасно не виконав покладені на нього договором та додатком № 2 до договору зобов’язання щодо оплати вартості спожитої електроенергії і як стверджує позивач та свідчать матеріали справи має заборгованість по оплаті за використану електроенергію за період з жовтня по грудень 2007 року включно в сумі 598,77 грн.

У відповідності до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) визнається, визначена договором або актом цивільного законодавства, грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

За внесення платежів з порушенням термінів, визначених договором № 340 від 04.05.2007р. та додатками № 2 „Порядок розрахунків”, № 6 „Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії”, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та інфляційну суму за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у відповідності до чинного законодавства та 3% річних з простроченої суми (п. 4.2.1 договору).

У зв’язку з наведеним за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання позивачем нарахована пеня у розмірі 33,20 грн. за період з вересня 2007 р. по лютий 2008 року включно та інфляційні витрати за період з січня 2007 року по лютий 2008 року включно в розмірі 113,51 грн., які позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення пені та інфляційних нарахувань згідно п.4.2.1 договору № 340 та поданий розрахунок таких вимог, враховуючи норми частини 6 статті 232 Господарського кодексу України від 16.01.2003р., положення Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, зважаючи, що заборгованість за використану електричну енергію виникла у відповідача у жовтні 2007 року, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині до задоволення не підлягають, оскільки невірно розраховані, відтак, є неправомірними.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В процесі судового розгляду спору відповідачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів, які б свідчили про погашення Тернопільським обласним військовим комісаріатом заборгованості в розмірі 598,77 грн. за спожиту згідно договору № 340 від 04.05.2007р. електричну енергію, відтак вимоги в цій частині підлягають до задоволення як обґрунтовані, належним чином доведені та не спростовані у встановленому законом порядку.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні 03.06.2008 р. за згодою представника позивача оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 11, 16, 509, 526, 546, 549, 625, 712, 714 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 42 –47, 22, 24, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 811, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, господарський суд

Вирішив:

1.           Позов задовольнити частково.

2.           Стягнути з Тернопільського обласного військового комісаріату, м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців, 2, ідент. код 07704709 на користь Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго", м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2, ідент. код 00130725 в особі структурного підрозділу Борщівського району електричних мереж, м. Борщів Тернопільської області, вул. Ст. Бандери, 152, ідент. код 22606281 –598,77 грн. боргу за спожиту електроенергію та 176,70 грн. судових витрат.

3.          В решті позову –відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення „_09_” червня_ 2008 р., через місцевий господарський суд.

Суддя