ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"15"
травня 2008 р.
Справа №21/205-НА

за
позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький

до
Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому м. Хмельницький

доГоловного
управління Державного казначейства України у Хмельницькій області м.
Хмельницький

про
визнання протиправними дій ДПІ у м. Хмельницькому щодо: розподілу бази
оподаткування операцій з поставки транспортних послуг при виконанні міжнародних
перевезень, що підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та 0% на підставі
подорожніх листів; зменшення залишку від'ємного значення попереднього
податкового періоду (рядок 24 податкової декларації звітного періоду),
здійснених під час проведення виїзних (невиїзних) позапланових документальних
перевірок суб'єкта господарювання ОСОБА_1, за період з вересня 2007 року по
січень 2008 року,

про
визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від
25.03.2008 року за № /1/2224, від 19.03.2008 року за №
/0/2067, від 19.03.2008 року за № /0/2067, від 25.03.2008
року за № /0/2383,

про
стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетної
заборгованості з податку на додану вартість по деклараціях з вересня по грудень
2007 року в сумі 73213 грн.

Суддя  Огороднік К.М.                    Секретар судового засідання
Козій Т.М.

Представники сторін:

від
позивача, ОСОБА_2, за довіреністю;

від 1го
відповідача, Кундиловська М.М., за довіреністю;

від 1го
відповідача, Романов С.В., за довіреністю;

від 2го
відповідача, Сапожнік Т.Ю., за довіреністю.

Постанова виноситься
15.05.2008 року, оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 15.05.2008 року
проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у
повному обсязі відкладено на 19.05.2008 року, про що повідомлено сторін після
проголошення вступної та резолютивної частини постанови,

Приватний
підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому
просить (з урахуванням уточнень, викладених в клопотанні від 07.04.2008 року)
визнати протиправними дій ДПІ у м. Хмельницькому щодо: розподілу бази
оподаткування операцій з поставки транспортних послуг при виконанні міжнародних
перевезень, що підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та 0% на підставі
подорожніх листів; зменшення залишку від'ємного значення попереднього
податкового періоду (рядок 24 податкової декларації звітного періоду),
здійснених під час проведення виїзних (невиїзних) позапланових документальних перевірок
суб'єкта господарювання ОСОБА_1, за період з вересня 2007 року по січень 2008
року, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від
25.03.2008 року за № /1/2224, від 19.03.2008 року за №
/0/2067, від 19.03.2008 року за № /0/2067, від 25.03.2008
року за № /0/2383, стягнути з Державного бюджету України на користь
позивача бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по деклараціях з
вересня по грудень 2007 року в сумі 73213 грн.

В
обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що позивач здійснює міжнародні
транспортні перевезення. Вказує, що у відповідності до п. 4.1 ст. 4 Закону
України "Про податок на додану вартість" позивач визначав базу
оподаткування операцій з поставки транспортних послуг виключно виходячи з їх
договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, які згідно
підпункту 1.20.1. Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств" є звичайними і відповідають рівню справедливих ринкових цін.
Ніяких математичних чи інших розрахунків позивач не проводив і жодного
розподілу вартості перевезень за ставкою 20% та 0% не здійснював. Посилання
посадових осіб ДПІ у м. Хмельницькому на пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону України
"Про податок на додану вартість" як на підставу для здійснення
розподілу бази оподаткування за ставкою 20% та ставкою 0% є необґрунтованим і
базується лише на суб'єктивних припущеннях перевіряючих. Вказує на відсутність
фактів порушення ПП ОСОБА_1 вимог пп. 6.2.4 п. 6.2. ст. 6 Закону України
"Про податок на додану вартість". Звертає увагу суду на те, що
позивач на протязі 12 місяців (з моменту реєстрації платником ПДВ) заяву на
бюджетне відшкодування не подавав, вимоги закону не порушував. З лютого 2007
року (на 13 місяць) у позивача ОСОБА_1 зникли обмеження щодо отримання
бюджетного відшкодування згідно абз. "а" пп. 7.7.11 п. 7.7 ст. 7
Закону України "Про податок на додану вартість", тому посилання в
актах перевірки на даний пункт у жовтні-грудні 2007 року є необгрунтованим. У
зв'язку із безпідставним зменшенням бюджетного відшкодування просить стягнути
на його користь бюджетну заборгованість по податку на додану вартість.

Перший
відповідач у запереченнях на позовну заяву та наданих його представниками  поясненнях просить відмовити в задоволенні
позову, оскільки правомірність розподілу бази оподаткування операцій з поставки
транспортних послуг при виконанні міжнародних перевезень, що підлягають
оподаткуванню за ставкою 20% та 0% та прийняття оспорюваних податкових
повідомлень-рішень підтверджується виявленими вході перевірок порушеннями.

Другий
відповідач проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовує тим, що відповідно
до чинного законодавства Державне казначейство України здійснює відшкодування
податку на додану вартість згідно з отриманим реєстром та висновками органів
податкової служби або за рішенням суду. Вказував, що жодного висновку про
відшкодування податку на додану вартість на користь позивача чи рішення суду до
органів Державного казначейства не надходило.

Під
час проведення підготовчого провадження судом були витребувані від осіб, які
беруть участь у справі документи та інші матеріали, на яких ґрунтуються їх
доводи і заперечення та прийнято рішення про обов'язковість особистої участі у
судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив
наступне.

ДПІ у
м. Хмельницькому проведено виїзну позапланову документальну перевірку суб'єкта
господарської ПП ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за
вересень 2007 року, за наслідками якої складено акт від 21.12.2007 року №
6745/17-4/НОМЕР_1.

Згідно
висновків в ході перевірки встановлено, що перевіркою підтверджено заявлену ПП
ОСОБА_1 суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень
2007року в сумі 5764 грн. На момент підписання акта за результатами перевірки
неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за вересень 2007
року в розмірі 7998 грн. Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі
7998 грн. виникла до періоду, що підлягав перевірці по деклараціям з лютого
2006 року по грудень 2006 року на протязі даного періоду згідно абз. „а” пп.
7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1
не мав права на отримання бюджетного відшкодування, після проведення перевірки
за вказаний період буде розглянуте питання, щодо правомірності включення даної
суми до бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних податкових періодів. В порушення абз. „а” пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7
Закону України „Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1 завищено суму ПДВ,
що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника в вересні 2007 року на
3765 грн. В порушення п. 1.18 ст. 1, п 4.1 ст. 4, пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону
України „Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1 у вересні 2007 року
занижено базу оподаткування з поставки транспортних послуг на митній території
України на 17777 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ
в сумі 3555 грн., завищено базу оподаткування з поставки транспортних послуг за
межами митного кордону України на 17777 грн.

На
підставі акта перевірки від 21.12.2007 року № 6745/17-4/НОМЕР_1 ДПІ у м. Хмельницькому
прийнято податкове повідомлення-рішення № /1/2224 від 25.03.2008
року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
у розмірі 3765 грн.

ДПІ у
м. Хмельницькому проведено виїзну позапланову документальну перевірку суб'єкта
господарської діяльності ПП ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку
за жовтень-грудень 2007 року, за наслідками якої складено акт від 06.03.2008
року № 1749/17-4/НОМЕР_1.

Згідно
висновків в ході перевірки підтверджено заявлену фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень
2007 року в сумі 6972 грн. На момент підписання акта за результатами перевірки
неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за жовтень 2007
року в розмірі 4455 грн. Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі
4455 грн. виникла до періоду, що підлягав перевірці по деклараціям з лютого
2006 року по грудень 2006 року на протязі даного періоду згідно абз. „а” пп.
7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1
не мав права на отримання бюджетного відшкодування, після проведення перевірки
за вказаний період буде розглянуте питання, щодо правомірності включення даної
суми до бюджетного відшкодування, в порушення пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону
України „Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1 завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту, що підлягає
віднесенню до складу податкового кредиту жовтня 2007 року на 3555 грн. Занижено
базу оподаткування з поставки транспортних послуг на митній території України
на 17777 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ за
вересень в сумі 3555 грн., завищено базу оподаткування з поставки транспортних
послуг за межами митного кордону України на 17777 грн. В порушення пп. 6.2.4 п.
6.2 ст. 6 Закону України „Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1
встановлено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту у сумі 1038 грн., за даними перевірки різниці між сумою
податкового зобов'язання та податкового кредиту встановлено позитивне значення
у сумі 2586 грн. Занижено базу оподаткування з поставки транспортних послуг на
митній території України ні 18120 грн., що призвело до заниження податкового
зобов'язання з ПДВ за жовтень 2007 року в сумі 3624 грн., завищено базу
оподаткування з поставки транспортних послуг за межами митного кордону України
на 18120 грн. В порушення пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону України „Про податок на
додану вартість” ПП ОСОБА_1 встановлено від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та податкового кредиту у сумі 9190 грн., за даними
перевірки різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту
встановлено позитивне значення у сумі 2470 грн. Занижено базу оподаткування з
поставки транспортних послуг на митній території України на 58300 грн., що
призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ за листопад 2007 року в
сумі 11660 грн., завищено базу оподаткування з поставки транспортних послуг за
межами митного кордону України на 58300 грн. В порушення пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6
Закону України „Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1 встановлено від'ємне
значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту у
сумі 2450 грн., за даними перевірки різниці між сумою податкового зобов'язання
та податкового кредиту встановлено позитивне значення у сумі 6936 грн. Занижено
базу оподаткування з поставки транспортних послуг на митній території України
на 46930 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ за
грудень 2007 року в сумі 9386 грн., завищено базу оподаткування з поставки
транспортних послуг за межами митного кордону України на 46930 грн. В порушення
абз. „а” пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”
ПП ОСОБА_1 завищено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника в жовтні 2007 року на 8010 грн. Відповідно до абз. „б” пп. 7.7.2 п.
7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” залишок від'ємного
значення в сумі 4455 грн. включається до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду. В порушення абз. „а” пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону України
„Про податок на додану вартість” ПП ОСОБА_1 завищено суму ПДВ, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок платника в листопаді 2007 року на 15441
грн. В порушення абз. „а” пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість” ПП ОСОБА_1 завищено суму ПДВ, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника в грудні 2007 року на 25263 грн.

На
підставі акта перевірки від 06.03.2008 року № 1749/17-4/НОМЕР_1 ДПІ у м.
Хмельницькому 19.03.2008 року прийнято податкове повідомлення-рішення №
/0/2064, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по
податку на додану вартість на суму 16354 грн., з яких 11992 грн. складає
основний платіж та 4362 штрафні санкції, податкове повідомлення-рішення №
/0/2067, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 48714 грн.

ДПІ у
м. Хмельницькому проведено невиїзну позапланову документальну перевірку ПП
ОСОБА_1 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість р. 25.2 по декларації за січень 2008 року за період
грудень 2007 року - січень 2008 року, за наслідками якої складено акт від
20.03.2008 року № 2394/17-4/НОМЕР_1.

Згідно
акта перевіркою не підтверджено заявлену ПП ОСОБА_1 суму бюджетного
відшкодування податку на додану вартість за січень 2008 року в сумі 2450 грн.

На
підставі акта перевірки від 20.03.2008 року № 2394/17-4/НОМЕР_1 ДПІ у м.
Хмельницькому прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/2383 від
25.03.2008 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 2450 грн.

Позивач
із вказаним не погодився та звернувся із даним позовом до суду.

Досліджуючи
надані докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Частиною
2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно
з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно
до п. 4.1 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість” база
оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх
договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче
за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань оподаткування. Пунктом 1.18 ст. 1 цього Закону
встановлено, що звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами,
визначеними п. 1.20 ст. 1 Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств”.

Згідно
з пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств” звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна - це
ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що
продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх
отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно
незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі
товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (за їх
відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Наявними
в матеріалах справи доказами (договорами, заявками, замовленнями, актами
здачі-прийняття робіт (наданих послуг)) підтверджується, що саме по звичайній
ціні, яка відповідає справедливій ринковій ціні, як того вимагає згадана норма,
позивач надавав послуги у перевірений період, а тому підприємством дотримано
вимоги п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Підпунктом
1.20.8 ст. 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”
встановлено, що обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню
звичайної ціни у випадках. визначених цим Законом, покладається на податковий
орган у порядку, встановленому законом. Відповідно до пп. 1.20.10 ст. 1 Закону
України „Про оподаткування прибутку підприємств” донарахування податкових
зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних
цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових
зобов'язань за непрямими методами. Податковий орган не мав правових підстав,
передбачених п. 4.3 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” для
визначення позивачу податкових зобов'язань за непрямими методами визначаючи
собівартість перевезень, а відтак діяв не у спосіб, передбачений Законом.

Тому,
висновки податкового органу про порушення позивачем пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6
Закону України "Про податок на додану вартість" не відповідають обставинам
справи та вимогам чинного законодавства.

Висновки
податкового органу про порушення позивачем положень пп. 7.7.2, пп. 7.7.11 п.
7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" про те, що
позивач не має права на бюджетне відшкодування, яке виникло по деклараціях з
лютого 2006 року по грудень 2006 року, спростовується нормами пп. 7.7.11 п. 7.7
ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" згідно якої
права на отримання бюджетного відшкодування не має особа, яка була зареєстрована
як платник цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за
наслідками якого подається заява на
бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження (будівництва) основних фондів за  рішенням Кабінету Міністрів України). А з
матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ від
16.01.2006 року № 83583338 видане ПП ОСОБА_1 згідно заяви від 16.01.2006 року,
ДПІ перевірялось правомірність бюджетного відшкодування за вересень-грудень 2007
року.

За
таких обставин суд вважає, що позов в частині вимог про визнання протиправними
дій ДПІ у м. Хмельницькому щодо: розподілу бази оподаткування операцій з
поставки транспортних послуг при виконанні міжнародних перевезень, що
підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та 0% на підставі подорожніх листів;
зменшення залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду (рядок
24 податкової декларації звітного періоду), здійснених під час проведення
виїзних (невиїзних) позапланових документальних перевірок суб'єкта
господарювання ОСОБА_1, за період з вересня 2007 року по січень 2008 року, про
визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від
25.03.2008 року за № /1/2224, від 19.03.2008 року за №
/0/2067, від 19.03.2008 року за № /0/2067, від 25.03.2008
року за № /0/2383, є обгрунтованим, підтверджується матеріалами
справи та відповідно підлягає задоволеню.

Порядок
визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачений п. 7.7 ст. 7
Закону України „Про податок на додану вартість”.

Згідно
пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” сума
податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання
звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При
від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно
до пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” якщо
у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно
пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” платник
податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної
суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього
податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного
періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї статті. При
прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Підпунктом
7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачено,
що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій
декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання
декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України
копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення
реєстру податкових декларацій у розрізі платників.  До декларації додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових
розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів
(примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій.

Згідно
пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” протягом
30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган
проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних.
За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства,
податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну
перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний
термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства
висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Підпунктом
7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” визначено, що
якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової
виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність
суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий
податковий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок
таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому
зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому
випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання
такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з
підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього
податку наступних податкових періодів; б) у разі перевищення заявленої
платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною
податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган
надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума
такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування
внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має
права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку
податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні
бюджетного відшкодування.

Як
вбачається із матеріалів справи всі вищевказані вимоги позивачем дотримані.
Однак, ДПІ у м. Хмельницькому неправомірно прийнято рішення про зменшення
бюджетного відшкодування.

За
таких обставин судом враховується, що стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Право
на відшкодування від'ємної різниці податку є матеріальним правом позивача,
захист якого гарантовано частиною першою ст. 1 Першого протоколу до
Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка набрала чинності
для України 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є
частиною національного законодавства.

Неправомірне
не проведення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило
право власності юридичної особи, зокрема на законне сподівання мати можливість
користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно, в повному обсязі і в порядку,
визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з
його боку порушень цих законів.

З
огляду на все вищезазначене, визнання протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень від 25.03.2008 року за № /1/2224, від 19.03.2008
року за № /0/2067, від 19.03.2008 року за № /0/2067, від
25.03.2008 року за № /0/2383 про зменшення ПП ОСОБА_1 суми бюджетного
відшкодування податку на додану вартість по деклараціях за вересень-грудень
2007 року на суму 73213 грн., суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині
стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетної
заборгованості з податку на додану вартість по декларації за вересень-грудень
2007 року в сумі 73213 грн. відповідають вимогам закону, відповідно підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Доводи
відповідачів судом до уваги не беруться, оскільки спростовуються вищевикладеним
та наявними у справі доказами.

Враховуючи
задоволення позову згідно ч. 3 ст. 94 КАСУ судові витрати по сплаті державного
мита в сумі 735,53 грн., здійснені позивачем, присуджуються на його користь.
При цьому згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу документально підтверджені судові
витрати присуджуються з Державного бюджету України.

Крім
того, судом враховується, що пунктом 2 розділу VII „Прикінцеві та перехідні
положення” Кодексу адміністративного судочинства України передбачається, що до
набрання чинності відповідним законом питання встановлення граничного розміру
компенсації витрат на правову допомогу вирішується Кабінетом Міністрів України.
З огляду на це Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.04.2006
року № 590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок
держави”, яка визначає, що граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою
допомогою стороні в цивільних та адміністративних справах, на користь якої
ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, якщо
компенсація сплачується за рахунок іншої сторони, не перевищує суми, яка
обчислюється виходячи з того, що стороні виплачується 40 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за годину роботи. Якщо компенсація в цивільних та
адміністративних справах відповідно до закону сплачується за рахунок держави
стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних
повноважень, граничний розмір не перевищує суми, що обчислюється виходячи з
того, що стороні виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати
за повний робочий день.

Враховую
вказане, суд вважає що підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу в
сумі 70,81 грн. (22 год. (витрата часу захисника) х 515 грн. (мінімальна
зарплата)/40 год. (тривалість робочого тижня)х4). У відшкодуванні решти витрат
на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись
ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу
7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства
України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задоволити.

Визнати
протиправними дій ДПІ у м. Хмельницькому щодо: розподілу бази оподаткування
операцій з поставки транспортних послуг при виконанні міжнародних перевезень,
що підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та 0% на підставі подорожніх листів;
зменшення залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду (рядок
24 податкової декларації звітного періоду), здійснених під час проведення
виїзних (невиїзних) позапланових документальних перевірок суб'єкта
господарювання ОСОБА_1, за період з вересня 2007 року по січень 2008 року.

Визнати
протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.03.2008 року
за № /1/2224, від 19.03.2008 року за № /0/2067, від
19.03.2008 року за № /0/2067, від 25.03.2008 року за №
/0/2383.

Стягнути
з Державного бюджету України на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1,
код НОМЕР_1) 73213,00 грн. (сімдесят три тисячі двісті тринадцять гривень 00
коп.) бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Стягнути
з Державного бюджету України на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1,
код НОМЕР_1) 735,53 грн. (сімсот тридцять п'ять гривень 53 коп.) відшкодування
сплаченого державного мита, 70,81 грн. (сімдесят гривень 81 коп.) відшкодування
за юридичні послуги.

Згідно
ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають
право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява
про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення,
апеляційна скарга подається протягом  20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського
апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно
ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено, КАСУ набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      К.М.
Огороднік

Постанова оформлена та
підписана 19.05.2008 року.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3, 4 - відповідачам.