ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2008 р. Справа № 37/153-08

вх. № 5008/4-37

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Волошина В.В. за довіреністю № 751 від 29.10.2007 р. відповідача - не з'явився 3-ї особи - не з'явився

розглянувши справу за позовом Державного підприємства Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр, м. Харків

до Харківської міської ради, м. Харків; 3-я особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр (позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Харківської міської ради (відповідач), 3-я особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", в якій просить суд визнати право власності за державою Україна в особі Державного комітету телебачення і радіомовлення України на нежитлові приміщення:

- телецентр - "літ В-3" загальною площею 3304,1 кв. м.;

- лабораторно-складський корпус - "літ Е-1" загальною площею 359,9 кв. м.;

- лабораторія - "літ Д-1" загальною площею 136,2 кв. м.;

- склад - "літ Г-1" загальною площею 103,2 кв. м.;

- гараж -" літ 3-1" загальною площею 344,4 кв. м.;

- прохідну - "літ И-1" загальною площею 28,4 кв.м.;

- вуличний туалет - "літ К-1" загальною площею 12,3 кв.м.;

- градирню - "літ Л-1" загальною площею 9,4 кв. м.;

- склад - "літ Ж-1" загальною площею 46,7 кв.м., які розташовані в м. Харків, по вул. Дерев'янко, 1-А та значаться на балансі ДП Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр з 1954 р., 1978 р., 1981 р., 2007 р., інвентарні №№ 463, 464, 466, 2112, 465, 2113, 2114, 472, 2115.

3-я особа та відповідач про судове засідання були повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, витребувані судом документи не надали, про причини не явки в судове засідання суд не повідомили.

Позивач, через канцелярію господарського суду 05.09.2008 р. за вх. № 16088, надав довідку від 04.09.2008 р. № 566 про вартість майна, на яке позивач просить суд визнати право власності. Дана довідка господарським судом залучається до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

28.11.2006 р. позивач листом № 669 звернувся до відповідача з проханням видати ХОРТПЦ свідоцтво на право власності на наступні нежитлові будівлі:

- технічна будівля - "літ В-3" загальною площею 946,1 кв. м.;

- лабораторно-складський корпус - "літ Е-1" загальною площею 332,5 кв. м.;

- лабораторія - "літ Д-1" загальною площею 179,5 кв. м.;

- склад - "літ Г-1" загальною площею 141,6 кв. м.;

- гараж - "літ 3-1" загальною площею 420,5 кв. м.;

- прохідну - "літ И-1" загальною площею 43,3 кв.м.;

- туалет - "літ К-1" загальною площею 17,2 кв.м.;

- градирню - "літ Л-1" загальною площею 13,4 кв. м.;

- склад - "літ Ж-1" загальною площею 55,1 кв.м., які розташовані в м. Харків, по вул. Дерев'янко, 1-А та надав документи: копію рішення виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящих від 26.01.1977 р. № 40 про відвід земельної ділянки ХОРТПЦ для будівництва станції телебачення; копію Державного акту на право користування землею, виданому Харківському ОРТПЦ у 1977 році;

Листом № 2116/06 від 29.12.2006 р. Харківська міська рада повідомила ХОРТПЦ, що оформлення та видача свідоцтва на право власності здійснюється юридичним особам на об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію. Також, Харківська міська рада вказувала на те, що обов’язковій реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном

01.04.2008 р. позивач листом № 286 звернувся до відповідача з проханням видати свідоцтва на право власності ХОРТПЦ вже на наступні нежитлові будівлі, які розташовані в м. Харків, по вул. Дерев'янко, 1-А, а саме:

- технічна будівля - "літ В-3" загальною площею 808,0 кв. м.;

- будівля цегляна червона - "літ Е-1" загальною площею 359,5 кв. м.;

- будівля цегляна будівля - "літ Д-1" загальною площею 136,2 кв. м.;

- склад - "літ Г-1" загальною площею 103,2 кв. м.;

- будівля ізолятору - "літ 3-1" загальною площею 344,4 кв. м.;

- прохідну - "літ И-1" загальною площею 28,4 кв.м.;

- туалет - "літ К-1" загальною площею 12,3 кв.м.;

- градирню - "літ Л-1" загальною площею 9,4 кв. м.;

- склад - "літ Ж-1" загальною площею 46,7 кв.м.

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що позивач з вимогою про визнання права власності на вказані у позові нежитлові приміщення за державою Україна в особі Державного комітету телебачення і радіомовлення України до Харківської міської ради взагалі не звертався. Також, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що ХОРТПЦ не звертався з вимогою до Харківської міської ради щодо видачі свідоцтва на права власності на наступні нежитлові будівлі:

- телецентр - "літ В-3" загальною площею 3304,1 кв. м.;

- лабораторно-складський корпус - "літ Е-1" загальною площею 359,9 кв. м.;

- лабораторія - "літ Д-1" загальною площею 136,2 кв. м.;

- гараж - "літ 3-1" загальною площею 344,4 кв. м..

З огляду на вищевикладене господарський суд приходить до висновку, що з матеріалів справи не вбачається порушень з боку відповідача прав і охоронюваних законом інтересів позивача щодо визнання права власності на вказані нежитлові приміщення за державою Україна в особі Державного комітету телебачення і радіомовлення України.

Дослідивши матеріали справи господарським судом встановлено, що в матеріалах справи не міститься акту комісії про прийняття вказаних у позові об'єктів і введення їх в експлуатацію. Посилання відповідача на акт приймання до експлуатації робочою комісією закінченого будівництвом технічної споруди на РТС Харків господарським судом не приймаються, оскільки з даного акту не вбачається прийняття вказаних у позові об'єктів і введення їх в експлуатацію.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 1 ст.1 ГПК України передбачено те, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1.6. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мін’юсту від 07.02.2002 р. № 7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею.

Відповідно до п.6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мін’юсту від 07.02.2002 р. № 7/5, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

Враховуючи те, що у позивача відсутній акт комісії про прийняття вказаних у позові об'єктів і введення їх в експлуатацію, та те, що з матеріалів справи не вбачається порушень прав і охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача, господарський суд приходить до висновку, що позов є не обґрунтованим та безпідставним, у зв'язку з чим він не підлягає задоволенню.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 331, 392 Цивільного кодексу України, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мін’юсту від 07.02.2002 р. № 7/5, ст. ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позові відмовити повністю.

Повний текст рішення підписаний 10.09.2008 року.

Суддя