ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

01.07.08
Справа №11/304/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Хуторной В.М. судді  Хуторной В.М.    , Кагітіна Л.П.  , Яценко О.М.

при секретарі Пересаді О.В.,

за участю представників: від позивача -ОСОБА_3.,
довіреність № 096429 від 30.05.08 р., від третьої особи - ОСОБА_4., паспорт
серії СВ від 31.03.05 р., ОСОБА_5, довіреність № 8 від 27.06.08 р.; від
відповідачів 1,2,3 представники не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4на рішення
господарського суду Запорізької області від 13.05.2008 р. по справі № 11/304/08

за позовом - ОСОБА_2, м. Запоріжжя (далі ОСОБА_2.);

до
відповідача 1: Приватного виробничо-комерційного підприємства «ФЕМ», м.
Запоріжжя (далі ПВКП , «ФЕМ»);

до
відповідача 2: ОСОБА_1, м. Запоріжжя (далі ОСОБА_1.);

до
відповідача 3: Державного реєстратора Виконавчого комітету Запорізької міської
ради, м. Запоріжжя (далі Державний реєстратор);

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
1: ОСОБА_4, м. Запоріжжя (далі ОСОБА_4.);

про
визнання права власності і зобов'язання здійснити державну реєстрацію змін до
установчих документів

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду №1222 від 27.06.2008 р. справа передана для розгляду
колегії суддів у складі: Хуторной В.М., Кагітіна Л.П., Яценко О.М., якою справа
прийнята до свого провадження.

Рішенням господарського суду Запорізької області від
13.05.2008 р. по справі № 11/304/08 (суддя Гончаренко С.А.) позов задоволено,
визнано право власності на частку в розмірі ста відсотків у статутному фонді
(капіталі) ПВКП «ФЕМ» за ОСОБА_2., зобов'язано Державного реєстратора здійснити
державну реєстрацію змін до установчих документів ПВКП «ФЕМ», згідно з якими
право власності на частку в розмірі ста відсотків у статутному фонді (капіталі)
ПВКП «ФЕМ» належить ОСОБА_2.

Не погоджуючись з судовим рішенням громадянином ОСОБА_4
до Запорізького апеляційного господарського суду подано апеляційну скаргу в
якій він зазначає, що господарським судом рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права. Вказує, що ПВКП «ФЕМ» не є господарським
товариством і тому, при порушенні провадження по справі, судом були порушені
правила встановлення предметної підсудності, визначені ст. 12 ГПК України. При
розгляді позову не було прийнято до уваги той факт, що на момент розгляду
справи власником ПВКП «ФЕМ» був ОСОБА_4., що підтверджується Статутом ПВКП
«ФЕМ». Позивачем було порушено правила ст. 7 Закону України «Про господарські
товариства» від 19 вересня 1991 року № 1576-XII, п. 1.3 ст. 29 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15
травня 2003 року № 755-IV. Просить скасувати рішення господарського суду,
провадження по справі припинити.

Представники третьої особи в судовому засіданні
підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просять її задовольнити.

Відповідачі у справі, відзиву на апеляційну скаргу не
надали, про дату, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив
проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду вважає
законним та таким, що підлягає залишенню в силі.

За заявою представників позивача та третьої особи судове
засідання проводилось без застосування технічних засобів фіксації судового
процесу в судовому засіданні 01.07.08 р. було оголошено лише вступну та
резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський
суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

18.04.08 р. ОСОБА_2., з урахуванням уточнень, заявлено
позов про визнання права власності на частку в розмірі ста відсотків у
статутному фонді (капіталі) ПВКП «ФЕМ» та про зобов'язання Державного
реєстратора здійснити державну реєстрацію змін до установчих документів, який задоволено
судом першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при
винесенні оскаржуваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню в силу наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України встановлено,
господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Згідно ч. 3 ст. 167 Господарського кодексу України під
корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються
та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до частини 1 ст. 167 ГК України корпоративні
права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні)
господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

Частиною 1 статті 113 ГК України встановлено, що
приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної
власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його
(їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство,
що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи.

Згідно ч. 3, 4 ст. 63 ГК України залежно від способу
утворення (заснування) та формування статутного фонду в Україні діють
підприємства унітарні та корпоративні. Унітарне підприємство створюється одним
засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону
статутний фонд, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє
доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує
підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму,
вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства.

Статтею 113 Цивільного кодексу України дано визначення
та класифікацію господарських товариств за формою. Згідно вказаною статті
господарським  товариством є юридична
особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.
Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства,
командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою
відповідальністю, акціонерного товариства.

Статутом ПВКП «ФЕМ» в четвертій редакції (зміни до
установчих документів зареєстровано Державним реєстратором 12.07.07 р.)
вказано, що дана юридична особа є приватним виробничо-комерційним
підприємством, заснованим на приватній власності, засновником підприємства є
громадянин України ОСОБА_4.

Таким чином, ПВКП «ФЕМ» є унітарним підприємством,
статутний фонд якого не поділений на частки, воно не є господарським
товариством, тому даний спір в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України не є
спором між учасником та господарським товариством та не підлягає розгляду в
господарських судах України.

Крім того, судом першої інстанції задоволені позовні
вимоги про визнання права власності на частку в розмірі ста відсотків у
статутному фонді ПВКП «ФЕМ», хоча статутний фонд ПВКП «ФЕМ» не поділений на
частки, що підтверджує невідповідність висновків господарського суду обставинам
справи.

Колегія суддів вважає доводи позивача про неможливість
прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4необґрунтованими та не приймає
їх до уваги виходячи з наступного.

Стаття 129 Конституції України визначає одними з
основних засад судочинства законність та забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови від
1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя» роз'яснив, що оскільки Конституція України, як зазначено в статті
8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при
розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх
необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Обмеження права осіб на оскарження судового рішення в
апеляційному порядку, яких не було залучено до участі у справі, суперечить
статті 129 Конституції України, що підтверджується позицією Верховного суду
України, яка викладена в постанові від 26.09.2006 р. № 22/401-05-10793.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції безпосередньо
стосується прав та обов'язків громадянина України ОСОБА_4. Вирішення спору без
залучення його до участі у справі є процесуальним порушенням, що тягне за собою
наслідки, передбачені пунктом 3 частини 3 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню
згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 104, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України, а
провадження по справі слід припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального
кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від
13.05.2008 р. по справі № 11/304/08 скасувати.

Провадження по справі припинити.

Постанову оформлено відповідно до ст. 84 ГПК України
03.07.08 р.

Головуючий суддя Хуторной В.М.

судді  Хуторной В.М.

Кагітіна
Л.П.  Яценко О.М.