ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2008 р. Справа № 12/291

м. Чернівці 11-10 год.

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі

про зобов’язання вчинити дії та стягнення 2355,79 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Секретар судового засідання –Нікуліца І.С.

За участю представників:

Від позивача –Войткова З. Г., головний спеціаліст, дов. № 97/01 від 14.01.2008 р.

Від відповідача –Писанчин О.В., головний спеціаліст, дов. № 3 від 01.01.2008 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про зобов’язання вчинити дії по включенню в Акт помісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за липень-вересень 2005 р. жителів Сторожинецького району Георгіяна Костянтина Георгійовича, Кучуряна Костянтина Трифоновича, Чайковського Івана Дмитровича та за жовтень 2005 р. Кучуряна К.Т. і Чайковського І.Д., а також про стягнення з відповідача 2355,79 грн. заборгованості по виплачених пенсіях за липень-жовтень 2005 року.

Постановою господарського суду Чернівецької області від 03.05.2006 р. прийнято відмову позивача від позову в частині включення в акт помісячної звірки за особовими справами потерпілих пенсії, виплаченої гр. Чайковському І.Д., позов задоволено частково, зобов’язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі у десятиденний строк з дня набрання постановою законної сили вчинити дії по включенню в акт помісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за липень-жовтень гр. Кучуряна К.Т., а гр. Георгіяна К.Г. включити в акт звірки за липень-вересень 2005 року, в частині стягнення 2355,79 грн. та зобов’язання відповідача включити в акт помісячної звірки гр. Чайковського І.Д. провадження у справі закрито.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2006 р. задоволено апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі, п. 3 постанови господарського суду Чернівецької області від 03.05.2006 р. скасовано, у позові УПФ України в Сторожинецькому районі щодо зобов’язання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі включити в акти щомісячних звірок за липень-вересень, липень-жовтень 2005 р. суми виплачених пенсій громадянам Георгіяна К.Г. і Кучуряна К.Т. відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.11.2007 р. постанову господарського суду Чернівецької області від 03.05.2006 р. та постанову Львівського господарського апеляційного суду від 27.06.2006 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи позивач змінив позовні вимоги, відповідно до заяви від 19.06.2008 р. просить зобов’язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі вчинити дії по включенню в Акт помісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за липень-вересень 2005 року жителів Сторожинецького району Георгіяна Костянтина Георгійовича п/с № 107170, Кучуряна Костянтина Трифоновича п/с № 107372, Чайковського Івана Дмитровича п/с № 113885, за жовтень 2005 р. Кучуряна К.Т. та Чайковського І.Д. в наступний складений акт сторонами після вступу постанови суду в законну силу; в частині вимоги про стягнення з відповідача коштів у сумі 2355,79 грн. позивач від позову відмовився (т.с. 3, а.с. 19,20).

Відповідно до ст.ст. 51, 137 КАС України заява про зміну позовних вимог прийнята судом, справу розглянуто в межах змінених позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно чинного законодавства Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов’язаний в установленому порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію в зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відшкодування таким особам здійснюється Фондом з часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку, що ж до потерпілих, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, то вони продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від роботодавця, Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування, а в подальшому між страховиками з інших видів страхування і Фондом страхування від нещасних випадків відбуваються відповідні розрахунки. Відповідно до встановленого порядку, зазначає позивач у позові, відшкодування витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, здійснюється на підставі щомісячних актів звірок витрат по особових справах потерпілих та Довідок про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов’язаних з виплатою таких пенсій, шляхом перерахування відповідних коштів. Усупереч встановленому порядку, стверджує позивач у позові, відповідач не прийняв до відшкодування суми пенсій, виплачених протягом липня 2005 р. –жовтня 2005 р. громадянам Георгіяну К.Г., Кучуряну К.Т. і Чайковському І.Д. на загальну суму 2355,79 грн., з тих підстав, що трудове каліцтво зазначені громадяни отримали за межами України, однак підстави такої відмови суперечать Угоді про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків, та Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Відповідач надав заперечення від 07.05.2008 р. (т.с. 3, а.с.8,9), в яких, посилаючись на судову практику вищих судових інстанцій, зазначив, що відносини щодо відшкодування витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, урегульовуються відповідним Порядком, застосування якого розраховано на відсутність спору між сторонами, у випадку відсутності згоди на підписання таких актів зі сторони робочих органів Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві, вимоги про відшкодування таких сум мають вирішуватися в судовому порядку шляхом пред’явлення позовів про стягнення цих сум, окрім того, відповідач зазначає, що згідно чинного законодавства Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві відшкодовує Пенсійному фонду лише витрати, пов’язані з виплатою громадянам України, які ушкодили здоров’я в Україні, громадяни, щодо яких виник спір, не мають статусу застрахованої особи, яка має право на відшкодування шкоди від нещасного випадку, але мають право на пенсію на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення”, тому виплати цим особам повинні здійснюватися з коштів Пенсійного фонду, відтак, вважає відповідач, позивач не довів свого порушеного права, не розкрив дій, по яких необхідно прийняти рішення та обрав невірний спосіб захисту порушеного права.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснив, що відповідно до чинного законодавства Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві зобов’язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати, пов’язані з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, незалежно від того, на території якої країни мало місце ушкодження здоров’я працівником, таке відшкодування відбувається на підставі двосторонніх актів, від підписання яких стосовно вказаних у позовній заяві осіб відповідач необгрунтовано відмовився, тому просить зобов’язати відповідача включити витрати по громадянам Георгіяну К.Г., Кучуряну К.Т. і Чайковському І.Д. за відповідні періоди 2005 року в наступний акт після набрання постановою суду законної сили.

Представник відповідача позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що всі дії по складенню актів відповідачем виконано, справ осіб, що потерпіли від нещасного випадку на виробництві за кордоном, у відділенні виконавчої дирекції Фонду немає, а Порядок відшкодування не врегульовує спірні відносини між сторонами.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Так, судовим розглядом справи встановлено наступне.

Протягом періоду з липня 2005 р. по жовтень 2005 року позивачем та відповідачем на підставі Списків осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, складено та підписано Акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за кожний місяць зазначеного періоду (т.с. 1, а.с. 9, 11, 13 ,15).

Указані акти містять суми витрат управління Пенсійного фонду в Сторожинецькому районі на виплату таким особам пенсій, щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, витрат з виплати і доставки пенсій, допомоги на поховання, та суми витрат із зазначених виплат, які прийняті до заліку (відшкодування) відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Сторожинецькому районі. Як видно з наявних у цих актах застережень та повідомлень відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в Сторожинецькому районі, відділенням виконавчої дирекції Фонду прийнято до заліку суми за виключенням витрат у розмірі 2355,79 грн. по особових справах громадян Георгіяна К.Г., Кучуряна К.Т. і Чайковського І.Д. за липень - вересень 2005 р. та по особових справах Георгіяна К.Г. і Кучуряна К.Т. за жовтень 2005 р. (а.с. 10, 12, 14,16). Як на підставу у відмові в прийнятті до заліку витрат на виплату пенсій зазначеним громадянам відділенням виконавчої дирекції Фонду вказано, що нещасні випадки з даними громадянами сталися в Росії.

Спору щодо фактів отримання громадянами Георгіяном К.Г. і Кучуряном К.Т. трудового каліцтва за межами України на території Росії, призначення їм відповідних пенсій і доведеності розміру витрат УПФУ в Сторожинецькому районі на виплату цим громадянам пенсій по інвалідності від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за вказані періоди між сторонами немає (т.с. 1, а.с. 48, 53-54, 60, 61, 73-79). Щодо розміру виплачених гр-ну Чайковському І.Д. пенсій спору між сторонами також немає, однак відповідач заперечує проти включення витрат по виплатах зазначеній особі додатково з тих підстав, що нещасний випадок з цим потерпілим мав місце з вини останнього, який в момент отримання травми був у нетверезому стані, і щодо нього складено акт розслідування нещасного випадку форми “БТ” (побутова травма) (т.с. 1, а.с. 58)

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов’язкове державне соціальне страхування –це система прав, обов’язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянином, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Основ в Україні є, зокрема, такий вид загальнообов’язкового державного соціального страхування як страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (ст. 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі ст. 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов’язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

пенсії у зв’язку з втратою годувальника, крім передбачених п. 4 цієї статті;

медичні профілактично-реабілітаційні заходи;

допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення:

профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням;

відновлення здоров’я та працездатності потерпілого;

допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров’я, пов’язаним з виконанням ним своїх трудових обов’язків;

пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

пенсія у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У ч. 4 ст. 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до ст. 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 ст. 7 (“Прикінцеві положення”) Закону України “Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” встановлено, що фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.2001, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і фондом у подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 ст. 24 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” закріплене аналогічне правило: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник даний спір.

За змістом ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, в якій із колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов’язане з виконанням нею трудових обов’язків.

Підпунктом “а” ст. 27 Закону України “Про пенсійне забезпечення” встановлено, що громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом 3 п. 3 розділу XI вказаного Закону встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної й моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров’я, виплачується цими підприємствами, установами й організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов’язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров’я, не залежить від того, чи сплачували фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися, та на яких було ушкоджено здоров’я потерпілого.

Як вбачається з абз. 7 наведеного вище пункту, Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених ст. 21 Закону України “Про охорону праці”, які ліквідуються.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків, підписаної 09.09.1994 р. між частиною держав колишнього СРСР, передбачено, що відшкодування шкоди, завданої працівникові внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров’я (у тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов’язаного з виконанням працівниками трудових обов’язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті здійснюється роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалося на працівника в момент одержання каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, смерті. Роботодавець, відповідальний за завдання шкоди, здійснює її відшкодування відповідно до свого національного законодавства.

Як видно, зазначеною нормою регулюються інші відносини, ніж ті, що є предметом спору, відтак, суд не приймає посилань відповідача на зазначену Угоду в обґрунтування підстав заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.92 пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов’язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

Отже, судовим розглядом справи суд дійшов висновку, що відповідно до наведених вище положень законодавства України страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання.

Відтак, судовому захисту підлягає встановлене законом право Пенсійного фонду України на одержання відшкодування витрат на виплату пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, у разі його порушення з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Механізм такого відшкодування урегульовано Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою Правлінь Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4 (далі –Порядок).

Зазначений Порядок установлює правило підписання актів звірки витрат, яке розраховано на відсутність спору між сторонами.

Зобов’язання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві включити до Актів звірки певні суми, з приводу яких між сторонами виник спір, не поновлює порушене право Пенсійного фонду на отримання відшкодування витрат по виплаті пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Адекватним способом захисту порушеного права в даному випадку є звернення з позовом про стягнення таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.03.2007 р. В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.11.2007 р. по даній справі також указано, що в разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватися в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред’явлення вимог про підписання (включення) актів звірки, як поставлено питання в позові та як вирішено судами спір під час попереднього розгляду справи.

З огляду на викладене, судом не оцінюються заперечення відповідача щодо відшкодування витрат, пов’язаних з виплатою пенсії гр. Чайковському І.Д., додатково з тих підстав, що випадок з потерпілим не пов’язаний з трудовим каліцтвом.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суд, як орган судової влади, повинен діяти у відповідності до Конституції та законів України і захищати порушене право в спосіб, установлений законом.

З огляду на те, що вимога про зобов’язання включити витрати по особовим справам гр. Георгіяна К.Г., Кучуряна К.Т. і Чайковського І.Д. в наступний складений сторонами акт помісячних звірок витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, не передбачено законодавством як спосіб захисту порушеного права Пенсійного фонду щодо отримання відшкодування цих витрат і не відновлює порушене право останнього, обов’язок провести таке відшкодування покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, а право отримати відшкодування закріплене за Пенсійним фондом, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4-12, 17, 104, 160-163, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          У задоволенні позову відмовити.

Порядок апеляційного оскарження

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні 20.06.2008 р. оголошено вступну і резолютивну частини постанови. У повному обсязі постанова складена і підписана 23.06.2008 р.

Суддя                                                             Т.І. Ковальчук