ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 р.

№
9/753

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Губенко
Н.М.

суддів

Барицької
Т.Л. Шевчук
С.Р.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго"

на
рішення від
та постанову  від

господарського
суду Житомирської області 23.11.2007 Житомирського апеляційного
господарського суду 06.03.2008

у
справі

№ 9/753

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго"

до

Приватного
підприємця ОСОБА_1

про

стягнення
15 951,31 грн.

в
судовому засіданні взяли участь
представники :

-
позивача

Шевелєв
Я.А. -юрисконсульт (дов. № 08/387-004803 від 26.01.2008); Підгаєць М.П.
-юрисконсульт (дов. № 08/922-005412);

-
відповідача

повідомлений,
але не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 23.11.2007 у справі № 9/753 у позові Відкритого
акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" до Приватного підприємцяОСОБА_1 про стягнення 15
951,31 грн. відмовлено повністю.

Постановою Житомирського апеляційного
господарського суду від 06.03.2008 у справі № 9/753 рішення господарського суду
Житомирської області від 23.11.2007 залишено без змін; апеляційну скаргу ВАТ
"Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" -без задоволення.

Судові рішення мотивовані тим, що
рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07.04.2005 у справі №
2-1361, що набрало законної сили, задоволено скаргу ОСОБА_1. на неправомірні
дії посадової особи, так, визнано неправомірними дії заступника начальника
Житомирського РЕМ Волобуєва Ю.О. по нарахуванню ОСОБА_1 15 951,31 грн. згідно
рахунку НОМЕР_1 від 30.11.2004 та зобов'язано Волобуєва Ю.О. здійснити
перерахунок боргу за листопад 2004 року, виключивши неправомірно нараховану
суму, тобто, вказаним судовим рішенням встановлено факт необґрунтованого
донарахування ОСОБА_1 вказаної суми, який відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України
має преюдиційне значення при вирішенні справи № 9/753 господарським судом
Житомирської області за позовом ВАТ "Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" до Приватного підприємцяОСОБА_1 про стягнення 15
951,31 грн.; зміна позивачем підстав позову (заява від 19.11.2007), а саме:
прохання до суду стягнути з відповідача 15 951,31 грн., обґрунтовувалось
рішенням комісії з розгляду актів про порушення правил користування
електроенергією юридичними особами (споживачами) від 23.11.2005; господарський
суд першої інстанції прийшов до висновку, що змінюючи підставу позову, позивач
не врахував, що повторне рішення комісії Житомирської РЕМ від 23.11.2005 знову
таки базувалось на висновках акту № 424, складеного за результатами перевірки
працівниками РЕМ 16.11.2004; апеляційний господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку, повністю погодився із зробленими судом першої
інстанції висновками та зазначив, що комісія Житомирської РЕМ 23.11.2005
повторно безпідставно прийняла рішення про донарахування відповідачу до сплати
спірної суми.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської
області від 23.11.2007 та постанову Житомирського апеляційного господарського
суду від 06.03.2008 у справі № 9/753 та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, позивач посилається на те, що судами попередніх інстанцій
не надана всебічна, об'єктивна і повна оцінка усім доказам у справі, неповно
з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального
та процесуального права, зокрема, ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174
Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України "Про електроенергетику",
п. 4.9 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою
Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від
31.07.1996, ст. ст. 4-2, 4-7, 35, 43 Господарського процесуального кодексу
України.

Усіх
учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Відповідач
повноважного представника у судове засідання з розгляду касаційної скарги не
направив, права на подання відзиву на касаційну скаргу не використав, що
відповідно до ч. 2 ст. 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду
судових рішень, що оскаржуються.

Перевіривши
повноту встановлення господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи
та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права,
заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов
висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з
урахуванням такого.

Рішення
судів попередніх судових інстанцій базуються на фактах, встановлених
Корольовським районним судом м. Житомира у рішенні від 07.04.2005 у цивільній
справі № 2-1361 за скаргою ОСОБА_1. на неправомірні дії посадової особи.

Судами
попередніх судових інстанцій встановлено, що за результатами розгляду даної
цивільної справи задоволено скаргу ОСОБА_1. на неправомірні дії посадової
особи. Так, визнано неправомірними дії заступника начальника Житомирського РЕМ
Волобуєва Ю.О. по нарахуванню ОСОБА_1 15 951,31 грн. згідно з рахунком НОМЕР_1
від 30.11.2004 та зобов'язано Волобуєва Ю.О. здійснити перерахунок боргу за
листопад 2004 року, виключивши неправомірно нараховану суму.

Тобто,
вказаним судовим рішенням встановлено факт необґрунтованого донарахування
ОСОБА_1 15 951,31 грн. заборгованості, який відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК
України має преюдиціальне значення при вирішенні справи № 9/753 господарським
судом Житомирської області за позовом ВАТ "Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" до Приватного підприємцяОСОБА_1 про стягнення 15 951,31
грн.

Як встановлено
господарським судом першої інстанції, позивачем до прийняття рішення у справі
подано заяву б/н від 19.11.2007 про зміну підстав позову, в якій останній
зазначив наступне: за результатами перевірки, на підставі акту про порушення
ПКЕЕ № 424 від 16.11.2004 лічильник електричної енергії № 403090 типу СА4-и678
(5-ти значний) було знято на експертизу (перевірку); експертизою (акт № 49/11
від 17.11.2004) було виявлено, що в корпусі лічильника встановлено механізм,
який відповідає типу СА4У-И672М (4-х значний), в зв'язку з чим визначено обсяг
фактично спожитої, але недоплаченої електричної енергії від дня допуску в
експлуатацію електроустановки 12.08.2004 до моменту виявлення порушення, що
становить 15 951,31 грн.; рішенням Корольовського районного суду м. Житомира
визнано неправомірними дії заступника начальника Житомирського району
електромереж Волобуєва Ю.О. по нарахуванню ОСОБА_1 15 951,31 грн. згідно з
рахунком НОМЕР_1 від 30.11.2004 та зобов'язано Волобуєва Ю.О. здійснити
перерахунок боргу за листопад 2004 року, виключивши неправомірно нараховану
суму; у зв'язку із тим, що Волобуєв Ю.О. на дату набрання законної сили
рішення суду не являвся заступником начальника Житомирського району
електромереж, акт № 424 від 16.11.2004 повторно виносився на комісію по
розгляду актів; рішенням комісії від 23.11.2005 проведено
нарахування по фактичному використанню електроенергії з моменту встановлення
п'ятирозрідного лічильника 12.08.2002; рахунок б/н за листопад 2005 року згідно
з протоколом комісії від 23.11.2005 був направлений відповідачу, але залишився
неоплаченим; враховуючи те, що відповідач відшкодувати кошти в добровільному
порядку відмовляється, позивач просив суд стягнути з відповідача на його
користь заявлену суму заборгованості.

В
силу ч.4 ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити
підставу або предмет позову.

Так,
предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно
якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий
характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою
позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що
стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що
визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні
правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет
і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних
правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права,
визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного
цивільного права і обов'язку.

Як
вбачається з матеріалів справи, первісно позивач заявив позов про стягнення з
відповідача вартості недоврахованої спожитої ним електроенергії в розмірі 15
951,31 грн., підставою нарахування вказаної суми був акт № 424 від 16.11.2004,
складений за результатами перевірки інспектором енергонагляду. В той час, як
змінивши підстави позову, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на
засіданні комісії 23.11.2005 з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, яка
розглянула факт порушення ПКЕЕ споживачем ПП ОСОБА_1, було встановлено
порушення умов монтажу лічильника, у зв'язку із чим було прийнято рішення
провести нарахування по фактичному використанню електроенергії з моменту
встановлення п'ятирозрядного лічильника до моменту останнього фіксування
п'ятизначних показників (акт від 08.11.2004) з урахуванням проведеної оплати. Тобто,
підставою стягнення вартості недоврахованої спожитої відповідачем
електроенергії є рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, оформлене
протоколом від 23.11.2005 (а.с. 57).

Згідно
з пунктом 6.42 Правил користування електричною енергією (затверджені постановою
Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 № 28, у
редакції постанови названої Комісії від 17.10.2005) на підставі акта порушень
(виявлених у споживача електричної енергії) уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії під час засідань з розгляду актів про
порушення визначається обсяг недоврахованої електричної енергії та сума
завданих споживачем збитків, рішення комісії оформлюється протоколом, який
разом з іншими документами надається споживачу.

У
постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 у справі № 3/576н викладено
правову позицію, згідно з якою:

- рішення
комісії постачальника електричної енергії та протокол, яким воно оформлене, за
своїми ознаками не належить до актів господарських товариств, які відповідно до
закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників
відповідних правовідносин; такі рішення та протокол є лише фіксацією порушення,
яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил користування
електричною енергією;

-
зазначені акти можуть бути використані як докази у разі звернення постачальника
електричної енергії з позовом до суду і підлягають оцінці останнім згідно з
вимогами статті 43 ГПК.

Розглянувши
заяву позивача про зміну підстав позову, господарський суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивач допускається помилкової думки, що повторне
рішення комісії Житомирської РЕМ від 23.11.2005 є підставою для зміни позовних
вимог; змінюючи підстави позову, позивач не враховує, що повторне рішення
комісії Житомирської РЕМ по розгляду актів, яке відбувалось 23.11.2005
знову-таки базувалося на висновках акту № 424, складеного за результатами
перевірки працівниками РЕМ 16.11.2004.

Апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку прийшов до
висновку, що Корольовським районним судом м. Житомира встановлено факт
необґрунтованого донарахування ОСОБА_1 15 951,31 грн., а комісія Житомирської
РЕМ 23.11.2005 повторно безпідставно прийняла рішення про донарахування
вказаної суми.

Відповідно
до роз'яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -
на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна
частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення
для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких
суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Вищий
господарський суд України прийшов до висновку, що судові рішення є такими, що
не відповідають даним вимогам, враховуючи наступне.

Господарський
суд першої інстанції, пославшись на те, що позивач допускається помилкової
думки, що повторне рішення комісії Житомирської РЕМ від 23.11.2005 є підставою
для зміни позовних вимог, фактично позбавив позивача права змінити підстави
позову, передбаченого ч. 4 ст. 22 ГПК України. В будь-якому випадку, суд
повинен був дослідити обставини, на які посилався позивач, змінюючи підстави
позову, та на підставі повного, об'єктивного дослідження документів, на яке йде
посилання, прийти до висновку, чи підлягають позовні вимоги задоволенню, чи ні.

При
цьому, суд безпідставно послався на ч. 3 ст. 35 ГПК України, оскільки рішення
комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, оформлене протоколом від
23.11.2005, не було предметом розгляду Корольовським районним судом м. Житомира
під час розгляду цивільної справи № 2-1361 за скаргою ОСОБА_1. на неправомірні
дії посадової особи.

В
свою чергу, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, не виправив допущені господарським судом порушення норм процесуального
права, які гарантують право позивача на зміну підстав позову та на дослідження
судом тих обставин і доказів, якими вони обґрунтовуються.

Отже,
місцевий та апеляційний господарські суди припустилися неправильного
застосування приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття
судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч.
1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч. 1
ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судових рішень у
справі.

Касаційна
ж інстанція відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З
огляду на наведене справа має бути передана на новий розгляд до суду першої
інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій
постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір
відповідно до вимог закону.

Керуючись
статтями 1117, 1119 -11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" задовольнити частково.

Скасувати
рішення господарського суду Житомирської області від 23.11.2007 та постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 у справі № 9/753.

Справу
передати до господарського суду Житомирської області на новий розгляд в іншому
складі суду.

Головуючий
суддя
Н.М. ГУБЕНКО

Судді
Т.Л. БАРИЦЬКА

С.Р. ШЕВЧУК