ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2008 р.

№ 44/363

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого, Барицької Т. Л., Подоляк О. А.,

за участю представників сторін: позивача –Браславського Р. Г. дов. від 21.11.2007 року, Дорошенка Д. П. дов. від24.03.2008 року, відповідача –Барбишевої Н. В. дов. № 416 від 03.01.2007 року,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного банку «Український бізнес банк» на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року у справі господарського суду Донецької області за позовом ВАТ «Іловайськнафтопродукт»до акціонерного банку «Український бізнес банк»про відшкодування збитків, заподіяних неправомірним виконання акредитиву,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року ВАТ «Іловайськнафтопродукт»звернулося до господарського суду з позовом до АБ «Український бізнес банк» про стягнення грошових коштів.

У позовній заяві зазначив, що відповідач порушив умови акредитива і розкрив його за неповним пакетом документів, внаслідок чого позивач не одержав дизельне паливо і позбавився грошових коштів.

У зв’язку з цим просив стягнути з АБ «Український Бізнес Банк» 6453839 гривень 40 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 3 січня 2008 року позов задоволено.

З акціонерного банку «Український Бізнес Банк»на користь ВАТ «Іловайсьнафтопродукт»стягнено 6453839 гривень 40 коп. збитків.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року рішення суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі АБ «Український Бізнес Банк»просить скасувати судові рішення і відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами ст. 1096 ЦК України та пунктів 8.23, 8.11, 8.20, 8.25 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ № 22 від 21 січня 2004 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1093 ЦК України у разі відкриття акредитива банк за дорученням клієнта (платника) –заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов’язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом…

Згідно ст. 1097 ЦК України у разі порушення виконуючим банком умов покритого акредитива або підтвердженого ним безвідкличного акредитива відповідальність перед платником може бути за рішенням суду покладена на виконуючий банк.

Судами встановлено, що 31 жовтня 2007 року між представництвом ТОВ «Спецнефтьпромтехніка»(продавець) та ВАТ «Іловайськнафтопродукт»(покупець) було укладено договір № 49 –ДДР –Д2 купівлі –продажу нафтопродуктів, з умов якого вбачається, що продавець зобов’язався передати у власність покупцю дизельне пальне Л 0,2 –62, а покупець зобов’язався оплатити та прийняти нафтопродукти на умовах «ДДР ст.Іловайськ Донецької залізниці»у відповідності з умовами договору та додаткових угод до нього, в кількості, якості та на умовах, що зазначені у додаткових угодах до Договору, а покупець зобов’язався прийняти зазначене майно і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання пунктів 5.1 –5.4 Договору сторони 31 жовтня 2007 року підписали додаткову угоду № 2 до договору, за пунктами 2 та 4 якої покупець провадить оплату товару з акредитиву протягом одного банківського дня з моменту підписання акту приймання – передачі товару на станції Іловайськ Донецької залізниці, у розмірі 100 відсотків вартості поставленої партії.

Розкриття акредитиву провадиться на підставі поданих до виконуючого банку таких документів:

1.копія договору купівлі-продажу;

2.оригінал рахунку на оплату;

3.оригінал реєстру залізничних накладних;

4.копії залізничних накладних;

5.оригінал акту приймання-передачі товару.

Пунктом 6.1 Договору сторони визначили, що покупець здійснює приймання товару за кількістю та якістю у відповідності з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Мінекономіки, Мінтрансу, Держкомітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України № 81/38/101/235/122 (далі –Інструкція), у відповідності з діючим законодавством України, а також з умовами цього Договору та додаткових угод до нього.

Сторони підписали специфікацію до договору, якою узгодили якість дизельного пального, кількість та графік поставок.

На виконання грошового зобов’язання, передбаченого розділом 5 договору, позивач 1 листопада 2007 року подав до виконуючого банку –АБ «УкрБізнесБанк»заяву про відкриття акредитиву на строк до 30 листопада 2007 року на суму 6453839 гривень 40 коп. У зазначеній заяві містяться коди ЄДР сторін, а також умови акредитиву, зокрема, покупець зобов’язав банк здійснювати платіж за договором лише за умови надання таких документів:

1.акт приймання-передачі товару –1 оригінал;

2.копії залізничних накладних;

3.реєстр залізничних накладних;

4.договір купівлі-продажу нафтопродуктів – 1 копія.

Листом № 12.506/4716 від 13 листопада 2007 року АБ «Український Бізнес Банк»повідомив ВАТ «Іловайськнафтопрдукт», що на підставі Реєстру документів за акредитивом № 2 від 7 листопада 2007 року сума 6453839 гривень 40 коп. перерахована на рахунок бенефіціара.

Відповідно до пунктів 8.20 –8.22 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління НБУ від 21 січня 2004 року за № 377/8976, виконуючий банк повинен ретельно перевіряти подані бенефіціаром документи щодо дотримання всіх умов акредитива і в разі порушення хоча б однієї з умов не проводить виплати за акредитивом, про що інформує бенефіціара, і надсилає повідомлення до банку-емітента для отримання згоди на оплату документів з розбіжностями. Зазначене повідомлення має містити повний перелік розбіжностей з умовами акредитива, виявлених під час перевірки.

Не приймаються до оплати за акредитивом документи, які мають розбіжності з умовами акредитива або зміст яких суперечить один одному.

Згідно з параграфом 1 статті 7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України з 5 червня 1992 року, а також Додатку № 1 до пункту 1 наказу Мінтрансу України від 19 листопада 1998 року № 460 «Про затвердження бланків перевізних документів», залізнична накладна є документом суворої звітності, складається з п’яти частин (аркушів) формату А-4, кожна з яких заповнюється з обох боків, зокрема:

1.оригінал накладної;

2.дорожня відомість;

3.дублікат накладної;

4.лист видачі вантажу;

5.лист повідомлення про прибуття вантажу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачу для виконання акредитиву були подані копії 28 дублікатів залізничних накладних, тобто, лише аркуш 3 залізничної накладної, який за параграфом 1 статті 7 вказаної Угоди не має сили оригіналу залізничної накладної, а складає лише третину від документу суворої звітності –залізничної накладної.

Крім того, у вказаних дублікатах містяться розбіжності у зазначених кодах ЄДР порівняно з фактичними.

Крім того, в друкованих текстах дублікатів накладних, оформлених при відвантаженні товару, дата відвантаження зазначена на один день раніше, ніж датовано договір.

Крім того, в цих документах не заповнені графи «Підпис відправника», що суперечить розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21 листопада 2000 року № 644.

Крім того, акт приймання-передачі від 6 листопада 2007 року, в порушення пункту 6.1 вищевказаного договору, складено в м.Донецьку, а не м.Іловайську, в довільній формі, а не так як того вимагає Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що на станцію Іловайськ Донецької залізниці на адресу позивача за період з 1 вересня 2007 року по 31 березня 2008 року грузи не надходили.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій повно встановили суттєві для справи обставини, дали правильну юридичну оцінку спірним правовідносинам, прийшли до обґрунтованого висновку про те, що відповідач порушив вимоги нормативних актів щодо ретельної перевірки поданих для розкриття акредитиву документів і прийняв до виконання неповний пакет документів, які до того ж містили розбіжності, тобто, не виконав умов акредитиву, внаслідок чого безпідставно розкрив акредитив і сплатив кошти позивача за товар, який той фактично не отримав.

За таких обставин суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального і процесуального права, судові рішення законні та обґрунтовані, а тому зміні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 9 квітня 2008 року –без зміни.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді Т. Барицька

О. Подоляк