Господарський суд Чернігівської області
м.Чернігів,пр.Миру,20 Тел.678-853
Р І Ш Е Н Н Я

01 липня 2008р. справа №14/154/3

За позовом: Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства „Перемога”, вул.Леніна,160-Б, с.Шабалинів, Коропський р-н

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство „Індустріально-експортний банк” м. Київ вул. Пушкіна, 41а (філія –Чернігівська дирекція АТ „Індекс-Банк”, м. Чернігів, вул. П’ятницька, 16)

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія”, вул.Шевченка,5, м. Чернігів

Про стягнення 39195грн. 00коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН

Від позивача: Журба М.В., директор, Яровий О.І., адвокат, угода-доручення, ордер і квитанція №00621 від 21.06.07р.,

Від відповідача: Бунін А.Ю., представник, довіреність від 01.07.08р.

Від третьої особи: Гончарова А.П., юрисконсульт філії, довіреність №1535 від 18.02.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача в рахунок повного страхового відшкодування страхувальнику майнового збитку - 39195,00грн. по ризику “Незаконне заволодіння”. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем, відповідачем та Вигодонабувачем –АТ “Індустріально-експортний банк” в м. Києві, вул. Олеся Гончара,41, філії “Чернігівська дирекція АТ “Індекс банк” в м. Чернігові, по вул. П’ятницькій, 16, був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту за №5-158-15/06 від 29.08.06р., що 06.02.07р. невідома особа умисно незаконно заволоділа застрахованим легковим автомобілем ВАЗ 21121, 2006 року випуску, сірого кольору, № кузова (шасі) ХТА 510 держномер СВ 9170АС, який належить підприємству позивача на праві власності, що сума страхового відшкодування в результаті настання страхового випадку (за винятком безумовної франшизи 10% від страхової суми 43550грн.) становить 39195грн.

У доповненні до позовної заяви, яке було подано 10.07.07р. позивач підтримав позовні вимоги та зазначив, що в початковій позовній заяві було помилково зазначено неправильний номер шасі легкового автомобіля ВАЗ-21121, 2006року випуску, сірого кольору, державний номер СВ 9170 АС, яка полягала в пропущенні однієї цифри - 1, а саме №ХТА2112(?)060401510, тоді як правильний номер шасі є - №ХТА1510. Позивач пояснює, що дана механічна помилка нумерації шасі кузова легкового автомобіля виникла внаслідок пропуску цифри –1, в номері шасі легкового автомобіля під час складання договору страхування легкового автомобіля державний номер СВ 9170 АС від 29 серпня 2006 року страховиком ВАТ “Страхове товариство “Гарантія”, що про помилковість номеру шасі легкового автомобіля державний номер СВ 9170 АС у договорі страхування від 29.08.06р. засвідчує і той факт, що завод-виробник –Кременчуцький автоскладальний завод здійснює випуск легкових автомобілів із державним стандартним 14-тизначним номером шасі, а у договорі страхування цей номер зазначений 13-тизначним, і завод-виробник не здійснює випуску під такою нумерацією шасі.

У відзивах на позов від 20.06.07р. та від 10.07.07р. відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав того, що договір страхування не вступив в силу в частині страхового захисту за ризиком „Незаконне заволодіння”. Відповідач зазначив, що відповідно до п.20.3.9 договору від 29.08.06р. договір страхування вступає в силу за ризиком “Незаконне заволодіння” тільки з моменту обладнання (у разі відсутності) ТЗ електронними та (або) механічними засобами проти викрадення та підписання сторонами відповідного акту огляду транспортного засобу, що згідно цього ж пункту договору страхувальник зобов’язаний обладнати ТЗ електронними (тривожна сигналізація) та (або) механічними (замок на КПП типу МиL-t-Lok) засобами проти викрадення (при страхуванні ризиків “Протиправні дії”, “Незаконне заволодіння”) протягом 10 календарних днів з моменту підписання договору сторонами та надати ТЗ для огляду представнику страховика та складення акту огляду ТЗ та підписати цей акт. У відзиві відповідач стверджує, що страхувальник своїх зобов’язань за договором страхування в частині обладнання застрахованого транспортного засобу засобами тривожної сигналізації або механічними протиугінними засобами, а також в частині представлення транспортного засобу на огляд не виконав і тим самим не убезпечив свій транспортний засіб страховим захистом від ризику “Незаконне заволодіння” та “Протиправні дії третіх осіб”, що посилання позивача на наявність в застрахованому транспортному засобу протиугінної системи типу “іммобілайзер” є недоречним, оскільки остання не являється ні різновидом тривожної сигналізації, ні механічним протиугінним засобом, а лише унеможливлює запуск двигуна автомобіля (висновок спеціаліста Торгово-промислової палати №ЧК-367 від 27.06.07р.). Також відповідач зазначає, що дана протиугінна система не виконує двох головних функцій, які сподівається Страховик мати в забезпеченому страховим захистом транспортному засобі, це сповіщення Страхувальника та оточуючих про незаконне проникнення в транспортний засіб (тривожна сигналізація) та унеможливлення будь-якого пересування транспортного засобу (механічні протиугінні засоби –Муль-т-лок). Відповідач посилається на те, що в керівництві по експлуатації, наданому відповідачем вказано, що ключі від протиугінної системи “Іммобілайзер” мають маркування АПС-4 і маються два таких чорних та один червоний ключі, що жодних з цих ключів Страхувальником Страховику передано не було, що є невиконанням позивачем своїх обов’язків за договором страхування, і що є в свою чергу підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування (п.24.6. договору).

У письмовому поясненні вих.№200 від 12.09.07р. третя особа повідомляє про укладання 29.08.06р. між ПОСП „Перемога” та АТ ”Індекс Банк” кредитного договору за №06КА15, 30.08.06р. - нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу за №4141, про укладання 29.08.06р. між ВАТ СТ „Гарантія”, ПОСП „Перемога” і АТ ”Індекс Банк” в особі філії „Чернігівська дирекція” АТ „Індекс-Банк” договору добровільного страхування наземного транспорту №5-158-15/06, про відсутність заборгованості у позивача, та про те, що станом на 12.09.07р. ПОСП „Перемога” вчасно вносить платежі на рахунок повернення кредитних коштів, сплати відсотків за його користування в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.09.2007р. провадження по справі №14/154 було зупинено у зв’язку з призначенням судової автотоварознавчої експертизи за клопотанням відповідача. У зв’язку з надходженням від Чернігівського відділення Київського НДІ судових експертиз МЮ України висновку експертів №1820ц судової автотоварознавчої експертизи від 30.05.08р. провадження у справі було поновлено згідно ухвали суду від 13.06.08р.

Представником позивача в судовому засіданні 25.06.08р. подано письмову відповідь від 23.06.08р. за №110 на ухвалу суду від 13.06.08р., в якій повідомляється, що позивачем на придбання автомобіля ВАЗ 21121, 2006 р. випуску в філії „Чернігівської дирекції АТ „Індустріально-експортний банк” було взято кредит в сумі 30485грн (кредитний договір №06КА15 від 29.08.06р.), що за період серпень 2006р.-червень 2008р. заплачено кредит в сумі 16420,72грн., проценти по кредиту 6797,96грн., що станом на 24.06.08р. заборгованість по кредиту 14064,28грн, в т.ч. прострочений кредит 2209,10грн., проценти –219,52грн.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав пояснення від 01.07.08р., в якому зазначив, що АТ „Індекс-Банк” в особі філії „Чернігівська дирекція” АТ „Індекс-Банк” як вигодонабувач звернувся до відповідача з приводу настання страхового випадку, та 19.02.07р. банк отримав лист від ВАТ СТ „Гарантія” про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та усно заявив про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 300,00грн. адвокатських послуг, сплачених позивачем по квитанції №00621 від 21.06.07р., і вирішення цього питання залишає на розсуд суду.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, третьої особи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив:

Позивач згідно видаткової накладної №РН-0005830 від 31.08.06р. отримав від ЗАТ „МЕТЕК” автомобіль ВАЗ 21121 на суму 43550,00грн.

29.08.06р. між позивачем (позичальником) та акціонерним товариством „Індустріально-експортний банк” укладено кредитний договір №06КА15, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 30485,00грн. зі строком користування кредитом з 29.08.06р. до 03.08.09р. включно для придбання автомобіля ВАЗ-21121.

30.08.06р. між вказаними сторонами укладено договір застави транспортного засобу, який забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають із кредитного договору №06КА15 від 29.08.06р. Згідно п.1.2 договору від 30.08.06р. заставодавець передає у заставу автомобіль марки ВАЗ 21121, 2006 року випуску, шасі №ХТА 1510, кольору сірого, реєстраційний №СВ 9170 АС, що знаходиться на обліку в РЕГ 5 МВ ДАІ і належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №567465, виданого РЕГ 5 МВ ДАІ 19.08.06р.

У п.3.2.3 договору від 30.08.06р., який посвідчений приватним нотаріусом Ющенко О.С. та зареєстрований в реєстрі №4141, сторони передбачили, що заставодавець (позивач у справі) зобов’язаний на період фактичної дії даного договору застрахувати за свій рахунок заставлене майно в повному обсязі на користь заставодержателя в страховій компанії ВАТ „СТ„Гарантія”.

У відповідності до ст.5 Закону України „Про страхування” за формою страхування може бути добровільним або обов’язковим.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України „Про страхування” добровільне страхування –це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.16 Закону України „Про страхування” договір страхування –це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов’язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

29.08.06р. між страховиком (відповідачем по справі) з однієї сторони, страхувальником (позивачем по справі) з другої сторони, вигодонабувачем (третя особа) –з третьої сторони, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №5-158-15/06. Згідно вказаного договору страховик здійснює страхування транспортного засобу (надалі –ТЗ) - ВАЗ 21121, реєстраційний номер СВ 9170 АС, 2006 року випуску, сірого кольору, № кузова ХТА510, вартістю 43550грн. та зобов’язується здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, а страхувальник зобов’язується сплатити страховий платіж та виконувати свої обов’язки на умовах визначених договором.

Як вбачається із письмових пояснень позивача та із наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №567465 виданого РЕГ 5 МВ ДАІ 19 серпня 2006р. (т.1 а.с.44, 104) у легкового автомобіля ВАЗ 21121, реєстраційний номер СВ 9170 АС, 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі є - №ХТА 1510. Факт допущеної помилки (пропущення однієї цифри –1) при зазначенні номеру кузова (шасі) автомобіля позивача підчас укладення договору добровільного страхування наземного транспорту №5-158-15/06 відповідачем, третьою особою не оспорюється та визнається.

Під час розгляду справи сторони однозначно підтвердили, що об’єктом страхування по договору добровільного страхування наземного транспорту №5-158-15/06 від 29.08.06р. є транспортний засіб позивача ВАЗ 21121, реєстраційний номер СВ 9170 АС, 2006 року випуску, сірого кольору, із номером шасі - №ХТА 1510.

Відповідно до п.9 договору транспортний засіб застрахований на випадок дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження предметом, що відскочив чи впав, пожежа, вибух, стихійне лихо, протиправні дії, незаконне заволодіння.

Страхова сума відповідно до п.11 договору складає 43550грн., страховий тариф 3,8% (п.12 договору), безумовна франшиза для ризику „Незаконне заволодіння 10% від страхової суми (п.13 договору). Відповідно до п.14 договору страховий платіж становить 1654,90грн.

У п.15 договору сторони визначили порядок сплати страхового платежу: платіж у сумі 827,45грн. - протягом 5 днів з моменту підписання договору, платіж в сумі 827,45грн. –до 29.09.06р.

Позивач згідно платіжних доручень №273 від 28.09.06р. на суму 827,45грн. та №243 від 31.08.06р. на суму 827,45грн. перерахував відповідачу грошові кошти за страхування наземного транспорту згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №5-158-15/06 від 29.08.06р.

Відповідно до ст.983 Цивільного кодексу України та 18 Закону України „Про страхування” договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

У п.16 договору сторони визначили, що строк дії договору з 29.08.06р. по 29.08.07р., що Договір вступає в силу не раніше дня, наступного за днем надходження страхового платежу або його першої частини на поточний рахунок страховика та моменту складання акту огляду транспортного засобу.

У пункту п.20.1. договору сторони передбачили обов’язки страховика, серед яких страховик зобов’язаний: ознайомити Страхувальника та Вигодонабувача з умовами та Правилами страхування (підпункт 20.1.1); при умові надання страхувальником транспортного засобу для огляду скласти акт огляду із зазначенням всіх пошкоджень і дефектів, наявності або відсутності засобів проти викрадення (при страхуванні від ризиків „Протиправні дії”, „Незаконне заволодіння”) (підпункт 20.1.2); протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхового відшкодування Страхувальнику (Вигодонабувачу) (підпункт 20.1.3); при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування згідно умов договору (підпункт 20.1.4).

У пункту п.20.3. договору сторони передбачили обов’язки страхувальника, серед яких страхувальник зобов’язаний: своєчасно сплачувати страхові платежі (підпункт 20.3.2); при укладанні договору страхування надати транспортний засіб, що підлягає страхуванню для огляду представнику страховика та складання акту огляду транспортного засобу, підписати цей акт (підпункт 20.3.5); повідомити страховика про настання страхового випадку негайно, але не пізніше ніж протягом наступних 2 робочих днів (підпункт 20.3.7); обладнати (у разі відсутності) транспортний засіб електронними (тривожна сигналізація) та (або) механічними (замок на КПП типу Мul-t-Lock) засобами проти викрадення (при страхуванні ризиків „Протиправні дії”, „Незаконне заволодіння”) протягом 10 календарних днів з моменту підписання договору сторонами та надати транспортний засіб для огляду представнику страховика та складання акту огляду ТЗ, підписати цей акт. Договір страхування вступає в силу за ризиком „Незаконне заволодіння” тільки з моменту обладнання (у разі відсутності) ТЗ електронними та (або) механічними засобами проти викрадення та підписання сторонами відповідного акту огляду транспортного засобу (підпункт 20.3.9); під час зупинок або стоянок використовувати всі наявні запираючи пристрої та засоби проти викрадення (підпункт 20.3.13).

Відповідно до п.19.2 договору страховим випадком є подія, що відбулася в період дії договору страхування та передбачена договором страхування, що призвела до пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу та (або) встановленого на ньому ДО, та з настанням якої виникає обов’язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

У п.19.1. договору сторони визначили, що „Незаконне заволодіння” –таємне заволодіння ТЗ шляхом крадіжки або відкрите заволодіння ТЗ шляхом грабежу або розбійного нападу; до цього ризику відноситься також пошкодження та (або) знищення ТЗ, що виникли внаслідок зазначених в цьому пункті дій.

Постановою від 06.02.07р. дізнавачем ВД ЧМВ УМВС України в Чернігівській області встановлено, що 06.02.07р. в 10.45 год. по вул. Інструментальній,17а м. Чернігова, невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем ВАЗ 21121, д.н. СВ9170АС, сірого кольору, що належить підприємству ПОСП „Перемога” та порушено кримінальну справу №25/34231 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом за ознаками злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.

Згідно довідки СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 25.06.08р. за фактом незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ-21121, сірого кольору, д.н. СВ91-70АС, номер кузову ХТА 1510, яке сталося 06.02.07р. біля буд.17а по вул.Інструментальній м. Чернігова, 06.02.07р. ЧМВ УМВС України в Чернігівській області порушена кримінальна справа №25/34231 та проводилось розслідування, місцезнаходження викраденого автомобіля та особи, яка вчинила злочин не встановлені, досудове слідство по справі зупинено на підставі ст.206 п.3 КПК України.

06.02.07р. дізнавачем ВД ЧМВ УМВС України в Чернігівській області складено протокол виїмки технічного паспорту №РСА 567465 на автомобіль ВАЗ 21121 д.н. СВ 9171 АС, ключ від замку зажигання, ключ від автомобіля.

06.02.07р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування згідно чинного законодавства на рахунок вигодонабувача, повідомляючи страховика про викрадення автомобіля ВАЗ 21121 д.н. СВ9170АС.

13.02.07р. між позивачем та відповідачем складено акт про те, що Журба М.В (голова ПОСП „Перемога”) передав, а відповідач прийняв 1 ключ замка запалення та 1 ключ дверного замка автомобіля ВАЗ з бірками №6Г 0577 та №0369.

Під час розгляду справи позивачем до матеріалів справи подано два чіпи чорних та один чіп червоний АПС-4 протиугінної системи легкового автомобіля ВАЗ 21121.

Згідно п.23.17 договору у випадку, коли ТЗ передано під заставу банківській установі як вигодонабувачу в забезпечення виконання страхувальником своїх зобов’язань перед банківською установою по кредитному договору, то в разі виплати страхового відшкодування вигодонабувачу в період дії кредитного договору, сума заборгованості страхувальника за кредитним договором зменшується на суму виплаченого вигодонабувачу страхового відшкодування. При умові погашення страхувальником заборгованості за кредитним договором до закінчення терміну дії договору страхування, страхове відшкодування сплачується у разі настання страхового випадку безпосередньо страхувальнику.

Подані позивачем та третьою особою пояснення, платіжні документи свідчать про здійснення позивачем відповідних платежів на виконання умов кредитного договору від 29.08.06р. за №06КА15, та про наявність заборгованості позивача за кредитним договором.

Відповідно до ч.2 ст. 991 Цивільного кодексу України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідач листом №66/07 від 19.02.07р. повідомив страхувальника та вигодонабувача про те, що страхове товариство „Гарантія” не має правових підстав для виплати страхового відшкодування посилаючись на те, що в ході страхового розслідування встановлено, що відповідно до умов п.20.3.9 договору страхувальник зобов’язаний обладнати (у разі відсутності) транспортний засіб електронними (тривожна сигналізація) та (або) механічними (замок на КПП типу Мul-t-Lock) засобами проти викрадення (при страхуванні ризиків „Протиправні дії”, „Незаконне заволодіння”) протягом 10 календарних днів з моменту підписання договору сторонами та надати транспортний засіб для огляду представнику страховика та складання акту огляду транспортного засобу, підписати цей акт, що Договір страхування вступає в силу за ризиком „Незаконне заволодіння” тільки з моменту обладнання (у разі відсутності) транспортного засобу електронними та (або) механічними засобами проти викрадення та підписання сторонами відповідного акту огляду транспортного засобу, що договір страхування був підписаний 29.08.06р., а на момент незаконного заволодіння застрахований автомобіль ще не був обладнаний електронними або механічними засобами проти викрадення.

Позивач не погодився із відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування про що повідомив останнього листами від 24.02.07р., від 23.02.07р. за №16, вказуючи на те, що на момент укладання договору автомобіль був обладнаний системою безпеки „Мобілазер”, яка передбачає ініціацію власника за електронним чіпом і захищає автомобіль проти незаконного заволодіння, що дана система безпеки була встановлена заводом виробником і входила до комплектуючих частин автомобіля, що при укладанні договору страхування №5-158-15/06 автомобіль надавався страхувальнику для огляду у повній комплектації, що згідно п.20.1.2 страхувальник транспортного засобу повинен був скласти акт огляду транспортного засобу з вказанням даного засобу захисту, при невідповідності даного засобу захисту безпеки вимогам страховика повідомити страхувальника про обладнання відповідним засобом безпеки, що у зв’язку з тим, що п.20.3.9 договору передбачає обладнання автомобіля електронними або механічними засобами проти викрадення у разі її відсутності, а такий засіб в автомобілі був, додаткових засобів не ставилося, бо це не є обов’язковою умовою договору, що на момент заволодіння автомобілем система була в справному стані, активована і механічні замки закриті, автомобіль проходив ТО і діагностику відповідно до графіка наданого продавцем автомобіля і в місці вказаним продавцем.

Листом №101/07 від 16.03.07р. відповідач повідомив позивача, що система „Іммобілайзер” не являється тривожною сигналізацією і у страхового товариства не має правових підстав для перегляду рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Позивачем надано до матеріалів справи лист Кременчуцького автоскладального заводу №797/ОМ від 02.07.07р. в якому зазначено, що автомобіль ВАЗ-21121, № кузова ХТА1510, двигун 67 обладнаний електронною протиугінною системою, основним елементом якої є електронний блок управління - іммобілізатор. У довідці ЗАТ „МЕТЕК” від 03.06.07р. за №77, поданої позивачем до матеріалів справи, повідомляється, що вказаний автомобіль був оснащений заводом-виробником протиугінним електронним пристроєм: „іммобілайзер”.

Висновком експертів №1820ц судової автотоварозначної експертизи від 30.05.08р., який складений Чернігівським відділенням Київського науково дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що електронний („Тривожна сигналізація) засіб проти викрадення, тобто автосигналізація та Електронна протиугінна система „Іммобілайзер” входять до складу „автомобільний охоронний комплекс”, призначений для захисту автомобіля проти викрадення. Своє призначення автосигналізація реалізує через подання сигналу тривоги за допомогою звукової сирени, штатних світлових сигналів (габаритні вогні, вказівними поворотів), сповіщення на брелок чи пейджер з метою злякати зловмисника та звернути увагу до автомобіля при спробі його взламування, викрадення та інших дій. Іммобілайзер своє призначення реалізує виключно через заборону запуску двигуна, що запобігає викраденню транспортного засобу своїм ходом, не намагаючись попередити вторгнення в сам автомобіль. Механічний (замок на КПП типу Мul-t-Lock) засіб проти викрадення є також складовим системи „автомобільний охоронний комплекс”, призначеним для захисту автомобіля проти викрадення. Ці засоби не можуть інформувати водія про замах на машину, але потребують значних затрат часу на демонтаж, що запобігає викраденню транспортного засобу своїм ходом. Поняття електронний („Тривожна сигналізація”), механічний (замок на КПП типу Мul-t-Lock) засоби проти викрадення і електронна протиугінна система, основним елементом якої є електронний блок управління –іммобілізатор, якою обладнується автомобіль LADA 110 (ВАЗ-21121, 2006року випуску), не є тотожними. Електронна протиугінна система, основним елементом якої є електронний блок управління - іммобілізатор, якою обладнується автомобіль LADA 110 (ВАЗ-21121, 2006року випуску) не відповідає терміну електронний („Тривожна сигналізація”) або механічний (замок на КПП типу Мul-t-Lock) засоби проти викрадення.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності зі статті 43 Господарського процесуального кодексу України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як свідчать матеріали справи, лист №797/ОМ від 02.07.07р. заводу-виробника, довідка продавця від 03.06.07р. за №77 на момент продажу автомобіль ВАЗ-21121, № кузова ХТА 1510 був оснащений заводом-виробником протиугінним електронним пристроєм: „іммобілайзер”.

У підпункті 20.3.9 договору добровільного страхування наземного транспорту №5-158-15/06 від 29.08.06р. сторони визначили обов’язок страхувальника (позивача у справі) обладнати ( у разі відсутності) транспортний засіб електронними (тривожна сигналізація) та (або) механічними (замок на КПП типу Мul-t-Lock) засобами проти викрадення (при страхуванні ризиків „Протиправні дії”, „Незаконне заволодіння”) протягом 10 календарних днів з моменту підписання договору сторонами та надати транспортний засіб для огляду представнику страховика та складання акту огляду ТЗ, підписати цей акт.

У другому реченні підпункту 20.3.9 сторони визначили момент набрання чинності договором страхування, що не суперечить ст.983 Цивільного кодексу України, а саме договір страхування вступає в силу за ризиком „Незаконне заволодіння” тільки з моменту обладнання ( у разі відсутності) транспортного засобу електронними та (або) механічними засобами проти викрадення та підписання сторонами відповідного акту огляду транспортного засобу.

Аналіз тексту договору свідчить про те, що сторони не обумовили не застосовувати умови підпункту 20.3.9 договору у випадку оснащення спірного автомобіля заводом-виробником протиугінним електронним пристроєм: „іммобілайзер”, який є електронним засобом проти викрадення автомобіля, але не є тривожною сигналізацією та (або) механічним засобом проти викрадення (замок на КПП типу Мul-t-Lock), що сторони на момент укладення договору добровільно визначили, якими засобами ( у разі відсутності) проти викрадення повинен бути обладнаний транспортний засіб: електронними (тривожна сигналізація) та (або) механічними (замок на КПП типу Мul-t-Lock), а також визначили момент набрання договором №5-158-15/06 від 29.08.06р. чинності.

У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір за нормою ст.629 Цивільного кодексу України є обов’язковим для виконання сторонами.

Позивач не заперечує, що ТЗ не був обладнаний електронними (тривожна сигналізація) та (або) механічними (замок на КПП типу Мul-t-Lock) засобами проти викрадення.

Також матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем не складався акт огляду транспортного засобу.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що договір добровільного страхування наземного транспорту №5-158-15/06 від 29.08.06р. за ризиком „Незаконне заволодіння” не набрав чинності.

Враховуючи вище викладені факти та обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на договорі добровільного страхування наземного транспорту №5-158-15/06 від 29.08.06р., який за ризиком „Незаконне заволодіння” не набрав чинності, а тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та приймаючи до уваги результати розгляду справи заява позивача про стягнення з відповідача 300,00грн. адвокатських послуг сплачених позивачем по квитанції №00621 від 21.06.07р. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 979, 983, 985, 988, 989, 991 Цивільного кодексу України, ст. 352, 354, 355 Господарського кодексу України ст.ст. 33, 34, 44, 49, 77, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя Н.Ю.Книш

Рішення підписано 03.07.2008р.

Суддя Н.Ю.Книш