ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2008 р.

Справа № 8-14/21-08-438

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Воронюка О.Л.

Суддів:           Єрмілова Г.А.

Лашина В.В.

При секретарі: Толок В.В.

За участю представників сторін у судових засіданнях:

Від ТОВ “Прексім Д” – Танасогло І.В., довіреність б/н від 05.05.08р.;

Від ПВКФ “Лувр” –Воронков В.О., довіреність №13/юр від 12.08.08р.;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Прексім Д”

на рішення господарського суду Одеської області від 02.07.2008р.

у справі № 8-14/21-08-438

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Прексім Д”

до Приватної виробничо-комерційної фірми “Лувр”

про стягнення 28 473,12 грн.

Розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду Балуха В.С. №86 від 04.07.08р. справа 8-14/21-08-438 передана на розгляд колегії у складі суддів: Воронюка О.Л., Єрмілова Г.А., Лашина В.В.

Відповідно до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва на 11.09.2008р. та на 16.09.2008р.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.07.2008р. по справі №8-14/21-08-438 в позові Товариству з обмеженою відповідальністю “Прексім Д” до Приватної виробничо-комерційної фірми “Лувр” про стягнення 28 473,12 грн. –відмовлено в повному обсязі, за відсутністю підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю “Прексім Д” подало апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість прийнятого господарським судом рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Прексім Д” не підлягає задоволенню з огляду на таке.

ТОВ "Прексім Д" та Філія приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР" (на підставі довіреності від 21.11.2005р.) 20.07.2006р. уклали договір купівлі-продажу товару №0992 та Додаток №1 до нього.

Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ "Прексім Д" зобов’язалось передати у власність відповідача товар, а Філія приватної виробничо-комерційної фірми "ЛУВР" зобов’язалась прийняти товар та оплатити його вартість у строк та порядок, передбачений договором від 20.07.2006р. та Додатком №1 до нього.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Пунктом 2.1. договору від 20.07.2006р. передбачено, що товар поставляється позивачем партіями в кількості, асортименті та в строки зазначені в замовленні (заявці) наданою Приватною виробничо-комерційною фірмою "ЛУВР".

На підставі зазначеного договору купівлі-продажу, як вбачається з викопіровки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем завіреною печаткою ТОВ "Прексім Д", до спірної поставки товару ще у березні 2007р. ТОВ "Прексім Д" поставило ПВКФ “ЛУВР“ товарів на загальну суму 22 717,17 грн., зазначені грошові кошти ПВКФ “ЛУВР” сплатило на користь ТОВ "Прексім Д" про що свідчать видаткові касові ордери від 26.04.2007р. на суму 10000 грн. та від 03.05.2007р. на суму 12 717,54 грн.

Позивач посилаючись на договір купівлі-продажу від 20.07.2006р. вважає, що ТОВ "Прексім Д" за видатковою накладною від 26.05.2007р. за № РН Пп-04229 поставило відповідачу товар –продукти харчування на загальну суму 24118,26 грн., а Приватна виробничо-комерційна фірма "ЛУВР" за отриманий товар розрахувалась частково, в наслідок чого за нею залишилась заборгованість по оплаті за отриманий товар.

Разом з тим, як вбачається з видаткової накладної від 26.05.2007р., на яку посилається скаржник, підставою поставки товару за видатковою накладною від 26.05.2007р. за № РН Пп-04229 є договір на відповідальне зберігання, а не договір купівлі-продажу товару від 20.07.2006р. на який посилається позивач у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що між позивачем та відповідачем договір на відповідальне зберігання письмово не укладався, а передача товару саме на зберігання відбувалася за усною домовленістю між сторонами.

До того ж представником відповідача було зазначено, що передача товару здійснювалась відповідно до видаткової накладної на №РНПп 04229 від 26.05.2007р. на відповідальне зберігання. Більш того, частина товару який знаходився на відповідальному зберіганні у відповідача за вимогою позивача була повернута позивачеві, про що свідчить видаткова накладна №ОБ-0000052 від 23.07.2007р.

Решта товару поставленого позивачем за накладною №РНПп-04229 від 26.05.2007р. знаходиться у відповідача на відповідальному зберіганні.

Судова колегія зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу з відстрочкою платежу від 20.07.2006р. передбачено поставка товару партіями в кількості, асортименті та в строки зазначені у замовлені (заявці) наданої відповідачем.

Доказів надання такої заявки позивачем не надано.

Згідно ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст. 208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що позивачем не доведено, що поставка товару 26.05.2007р. за видатковою накладною №РНПп-04229 здійснювалась саме відповідно до договору купівлі-продажу від 20.07.2006р.

Отже, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві та підстави стягнення, не підтверджені ним певними засобами доказування та є непереконливими.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 02.07.2008р по справі №8-14/21-08-438 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Прексім Д”- без задоволення.

Головуючий суддя                                                            Воронюк О.Л.

Суддя                                                                                Єрмілов Г.А.

Суддя                                                                                Лашин В.В.

Постанова підписана 22.09.2008р.