ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№ 17/319 (05-5-17/2480)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційне подання

Заступника Генерального прокурора України

на постанову

від 18.02.08 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№17/319(05-5-17/2480) господарського суду м.Києва

за позовом

Заступника Генерального прокурора України в інт. держави в особі Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту

Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський"

до

ТзОВ "Юджин"

про

зобов'язання повернути земельну ділянку та привести її у попередній стан за власний рахунок

У справі взяли участь представники сторін:

від Генеральної Прокуратури України: Громадський С.о., прокурор відділу, посв.№76 від 10.02.05

від позивачів: Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський" –Хмельницький П.С., довір. від 22.10.07 №04/510

від відповідача:Гургула О.Б., посв. адвоката №2628/10 від 22.06.04, довір. у справі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.11.2007 (суддя О. Кролевець), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 (судді: В. Корсак, П. Авдєєв, Н. Коршун) в задоволенні позовних вимог до ТОВ "Юджин" повернути НСК "Олімпійський" 0,04 га самовільно зайнятої земельної ділянки, - відмовлено. Судові рішення мотивовані тим, що відповідач самовільно земельну ділянку не займав. Між сторонами укладений договір від 16.05.2007 щодо використання спірної земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га, тобто НСК "Олімпійський" у добровільному порядку погодився на розміщення об’єкту будівництва. Суду не надано доказів про порушення відповідачем прав НСК "Олімпійський".

Заступник Генерального прокурора України в касаційному поданні просить скасувати прийняті у справі судові акти і позовні вимоги задовольнити. Вважає, що при їх прийнятті судами порушені вимоги ст. 125, 126 ЗК України, тобто відповідач не має відповідного документу на право користування земельною ділянкою. Висновок судів про відмову відповідача від спірної земельної ділянки не спирається на матеріали справи, оскільки в суді не досліджувалося рішення міськради про припинення права користування ДП НСК "Олімпійський" спірною земельною ділянкою і передачу її ТОВ "Юджин". Судами невірно застосована ст. 142 Земельного кодексу України; не застосований Указ Президента України "Про Національний спортивний комплекс "Олімпійський" від 12.05.1996 № 331/96; не надана правова оцінка актам перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.06.2006 та 15.01.2007, складеним Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської держадміністрації; якими встановлений факт самовільного захоплення ТОВ "Юджин" 0,04 га площі земельної ділянки ДП НСК "Олімпійський". В порушення вимог ст. 84, 105 Господарського процесуального кодексу України судами взагалі не наведено доводи, за якими не взято до уваги зазначені докази.

В порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судами залишений поза увагою той факт, що Міністерство України у справах сім’ї, молоді та спорту не давало згоду на вилучення спірної земельної ділянки у ДП НСК "Олімпійський", наявність якої є обов’язковою, відповідно до зазначеного вище Указу Президента.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне подання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлене наступне.

Відповідно до Актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 2/06 від 15.01.2007, № 504/-6 від 15.06.2006 та № 695/06 від 22.08.2006, складеними інспектором по використанню і охороні земель м. Києва, було встановлено використання ТОВ "Юджин" земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га, яка належить ДП "Національний спортивний комплекс "Олімпійський", для будівництва багатоповерхової споруди.

Постійним користувачем земельної ділянки площею 16, 7412 га, що розташована за адресою: вул. Червоноармійська, 55 у Печерському районі м. Києва, на підставі рішення Київської міської ради від 27.11.2003, № 236-4/1111 є ДП "Національний спортивний комплекс "Олімпійський", про що виданий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 080590 від 28.03.2006р.

Суміжним землекористувачем земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га, яка знаходиться між будівлею торгово-розважального центру "Троїцький", яка належить ТОВ "Юджин" та зовнішньою огорожею НСК "Олімпійський", є позивач 2 та відповідач по справі.

16.05.2007 між ТОВ "Юджин" та ДП "Національний спортивний комплекс "Олімпійський" був укладений Договір про врегулювання спірних питань та взаємні зобов’язання сторін договору з метою завершення будівництва.

Даним Договором сторони передбачили повне врегулювання спірних питань, пов’язаних із реалізацією проекту будівництва та узгодження Торгово-розважального центру "Троїцький", розташованого за адресою: вул. Жилянська в м. Києві (перехрестя з вулицею Червоноармійською, 53-55).

НСК "Олімпійський" у зв’язку з тим, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами огорожі території НСК "Олімпійський" та не задіяна для використання в господарській          діяльності Спорткомплексу, своїм листом за № 05/233 від 17.05.2007 звернувся до Київської міської ради та Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з проханням переглянути межі земельних ділянок та повідомив про свою відмову від права користування зазначеною земельною ділянкою на користь відповідача –суміжного землекористувача.

Сторонами не надано належних та допустимих доказів про порушення відповідачем прав НСК "Олімпійський" як землекористувача. НСК "Олімпійський" в добровільному порядку погодився на розміщення об’єкту будівництва на спірній земельній ділянці. Окрім того, НСК "Олімпійський" листом за № 05/233 від 17.05.2007 до Київської міської ради відмовився від права на користування частиною земельної ділянки площею 0,06 га на користь ТОВ "Юджин".

Підставою позову є акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства Головного управління земельних ресурсів від 15.06.2006 № 504/06, від 22.08.2006 № 695/06, від 15.01.2007 № 2/06, якими на той час було встановлено, що ТОВ "Юджин" самовільно зайняв спірну земельну ділянку, огородив її парканом, зруйнував асфальтове покриття та веде будівництво багатоповерхової споруди. Позовна заява була направлена позивачем до суду. 15.02.2007 безпідставно поверталась судом позивачу і була прийнята до розгляду ухвалою 07.08.2007.

Заслуговують на увагу доводи заступника генерального прокурора про те, що зазначені акти перевірки, на підставі яких подавався позов, залишені судами поза увагою; вони не досліджувалися, їм не надана правова оцінка і в порушення вимог ст. ст. 84, 105 Господарського процесуального кодексу України в судових рішеннях не наведено доводів за якими їх не взято до уваги.

Як встановлено судами НСК "Олімпійський" є державним підприємством і постійним користувачем земельної ділянки площею 16,7412 га для експлуатації та обслуговування будівель і споруд спортивного комплексу на підставі Державного акту № 080590 серія ЯЯ від 28.03.2006. В Державних актах на землю та в договорах оренди землі зазначається цільове призначення земельної ділянки (ст. 20 ЗК України) і наслідками порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, зокрема є притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст. 21 ЗК України), а також визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Відповідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчується державними актами, а право оренди землі оформлюється договором, яким реєструється відповідно до закону. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється (ст. 125 ЗК України).

Самовільним зайняттям землі є заволодіння земельною ділянкою, що не спирається на закон і відбувається в порушення визначеного порядку надання земельних ділянок, здійснюване без відведення землі в натурі й одержання документа, що посвідчує право на землю. Тобто, відсутність правовстановлюючих документів на землю кваліфікується діючим земельним законодавством як самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов’язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Якщо землекористувач не бажає експлуатувати земельну ділянку (або її частину), то заявою до власника землі відмовляється від неї. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою (ч. 3, 4 ст. 142 ЗК України). Відмова землекористувача від земельної ділянки на користь інших осіб діючим законодавством не передбачено. Права землекористувачів встановлені ст. 95 ЗК України.

Предметом позову є повернення 0,04 га самовільно зайнятої земельної ділянки. Зі змісту судових актів не вбачається яка доля цієї землі згідно з договором сторін від 16.05.2007. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється правом земельного сервітуту. Зміст цього права (постійні сервітути, строкові), види права земельного сервітуту встановлені ст. ст. 98, 99 Земельного кодексу України. Відповідно ст. 100 цього кодексу земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору. Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку. Суди попередніх інстанцій не досліджували чи відповідає договір сторін від 16.05.2007 зазначеним вище вимогам діючого земельного законодавства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута попередніми судовими інстанціями в порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України без всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи і наданих доказів. Висновки судів не грунтуються на нормах діючого земельного законодавства; ними не застосовувалися ст. ст. 95, 96, 125, 126, 142, 212 ЗК України та Указ президента України "Про національний спортивний комплекс "Олімпійський" від 12.05.2006 № 331/96. За таких обставин прийняті судові акти підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд.

При повторному розгляді необхідно усунути зазначені порушення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Заступника Генерального прокурора України задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва від 28.11.07 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.02.08 у справі №17/319 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий, суддя В. Овечкін

Судді: Є. Чернов

В. Цвігун

дп