РІШЕННЯ

"23" червня 2008 р.

Справа № 8/98-1911

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Сервіс», бульвар Д.Галицького,3/44, м. Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Сервер», проспект С.Бандери,15, м. Тернопіль

про: стягнення заборгованості в сумі 17466,30 грн., з яких: 17442 грн. –борг; 24,30 грн. –три проценти річних

За участю представників сторін:

позивача: Кудінова В.В. –представника, довіреність від 06.06.2008р.

відповідача: не з’явився

В судовому засіданні учаснику судового процесу роз’яснено його процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега-Сервіс», м. Тернопіль, надалі позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Сервер», м. Тернопіль, надалі відповідач, про стягнення заборгованості в сумі 17466,30 грн., з яких: 17442 грн. –борг; 24,30 грн. –три проценти річних.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ТОВ «Авто-Сервер» покладенні умовами договору купівлі-продажу від 19.03.2007р. зобов’язання щодо своєчасної оплати за отримані товарно-матеріальні цінності виконував неналежним чином, в результаті чого виникла заборгованість, на яку згідно умов договору та вимог законодавства нарахована сума трьох процентів річних. В підтвердження викладеного додає договір купівлі-продажу від 19.03.2008р., видаткові накладі від 25.03.2008р. №МСтОФ/-000001, №МСтОФ/-000002, №МСтОФ/-000003, №МСтОФ/-000004, №МСтОФ/-000005, довіреність серії ЯИХ №215527 від 25.03.2008, банківські виписки.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить повідомлення про вручення йому поштового відправлення за № 1765230.

Зважаючи на те, що явка представників сторін не визнавалась судом обов’язковою, справа розглядається без участі повноважного представника відповідача відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Розглянувши матеріалі справи, дослідивши норми чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

19 березня 2008 року між ТОВ «Мега-Сервіс»(продавець) та ТОВ «Авто-Сервер»(покупець) був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець продає належні йому транспортні засоби, а покупець зобов’язаний прийняти транспортні засоби та оплатити їх вартість у визначені цим договором строки та розмірі.

Сторони умовами договору (п.п. 2.1 п. 2, п.п. 3.1 п. 3) встановили, що вартість транспортних засобів становить 167442 грн., і оплата за які повинна бути проведена в сумі 150000 грн. до 24 березня 2008 року, в сумі 17442 грн. до 28 квітня 2008 року.

У відповідності п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов’язання з договору купівлі –продажу, згідно якого, в силу ст. 655 Цивільного Кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору від 19 березня 2008р. ТОВ «Мега-Сервіс»продало, а ТОВ «Авто-Сервер», прийняло через директора Мізацького О.П. на підставі довіреності серії ЯИХ № 215527 від 25.03.2008р.

-          згідно накладної № МСтОФ/-000001 від 25.03.2008р. товар –ЧАРЗ А 091 Богдан ВО 0792 АА на суму 33294 грн., в т.ч. 5549 грн. ПДВ.

-          згідно накладної № МСтОФ/-000002 від 25.03.2008р. товар –А 091 Богдан ВО 0751 АА на суму 33348 грн., в т.ч. 5558 грн. ПДВ.

-          згідно накладної № МСтОФ/-000003 від 25.03.2008р. товар –А 091 Богдан ВО 0754 АА на суму 33216 грн., в т.ч. 5536 грн. ПДВ.

-          згідно накладної № МСтОФ/-000004 від 25.03.2008р. товар –ЧАРЗ А 092. 11 Богдан ВО 0793 АА на суму 33852 грн., в т.ч. 5642 грн. ПДВ.

-          згідно накладної № МСтОФ/-000005 від 25.03.2008р. товар –А 091 Богдан ВО 0756 АА на суму 33732 грн., в т.ч. 5622 грн. ПДВ.

Таким чином, зобов’язання ТОВ «Авто-Сервер»по сплаті отриманого від ТОВ «Мега-Сервіс»товару за договором від 19.03.2008р. становить 167 442 грн.

Як стверджує позивач та дане підтверджується банківською випискою по особовому рахунку оплата за отриманий згідно умов договору від 19.03.2008р. товар ТОВ «Авто-Сервер»проведена частково в сумі 150 000 грн., відтак несплаченою залишається заборгованість в сумі 17 442 грн., яку і просить позивач стягнути в судовому порядку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Станом на дату розгляду справи сторонами на подано, а судом не здобуто доказів сплати відповідачем заборгованості в сумі 17442 грн., чим порушено умови договору та норми чинного законодавства.

За даних обставин, суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за отриманий товар в сумі 17 442 грн. згідно договору купівлі –продажу від 19.03.2008р. правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної статті, позивачем нараховано 3% річних в сумі 24,30 грн. за період з 28.04.2008р. по 14.05.2008р. на заборгованість, що виникла за договором купівлі –продажу від 19.03.2008р.

Розглянувши представлений розрахунок 3% річних, з огляду на наявність заборгованості за договором, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Авто-Сервер»заборгованості в сумі 17442 грн. та 24,30 грн. трьох процентів річних підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Згідно ст. 49 ГПК України державне мито та судові витрати позивачу відшкодовуються за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Сервер», проспект С.Бандери,15, м. Тернопіль, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мега-Сервіс», бульвар Д.Галицького,3/44, м. Тернопіль, –17 466 (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 30 коп. заборгованості, 174 (сто сімдесят чотири) грн. 66 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

4.          Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5.          Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання - 26 червня 2008р.), через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.М. Гирила