Господарський суд Чернігівської області
м.Чернігів,пр.Миру,20 Тел.678-853
Р І Ш Е Н Н Я

02 липня 2008р. справа №14/104

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Дніпровський тепличний комбінат”, вул.Радгоспна,56а, смт.Ювілейне, Дніпропетровський р-н, 52005

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Хорті-Партнер”, поштова адреса: м.Чернігів, вул.Магістратська, 4/43, (вул.Зелена,4, с.Красне, Чернігівський р-н)

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю „АгроАльянс” (Черкаська обл., Уманський р-н., с.Піківець, вул.Уманська,33).

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю „Делівері” (юридична адреса 83003 м.Донецьк, вул.Капітана Ратникова,6, кв.7; поштова адреса 83059 м.Донецьк, вул.Складськая , 5 база Спортек, склад 12)

Про стягнення 433022грн. 83коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Шкляров А.М., представник, довіреність №2 від 15.02.08р.

Від відповідача: не з’явився

Від третьої особи-1: не з’явився

Від третьої особи-2: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача боргу за оплачений, але непоставлений товар в сумі 116993,88грн. згідно договору №114-07 від 05.10.07р., 305640,00грн. завдатку у подвійному розмірі згідно п.4.1. договору, 3925,35грн. пені за період з 17.12.07р. по 18.02.08р., 614грн. три проценти річних за період з 17.12.07р. по 18.02.08р., 5849,60грн. інфляції за період грудень 2007р. –січень 2008р.

У відзиві на позов №89/25юр від 16.04.08р. відповідач позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 116993,88грн. не визнав посилаючись на те, що позивач 05.12.07р. зі складу тимчасового зберігання отримав товар згідно товаросупровідної накладної №26 від 05.12.07р., яку видав вантажозберігач ТОВ „Агроальянс” згідно договору відповідального зберігання від 21.10.07р., що видаткова накладна №РН-0000056 від 05.12.07р. та акт приймання-передачі на суму 69479,59грн. неодноразово направлялися поштою з проханням повернути підписаний покупцем примірник, що 06.12.07р. зі складу ТОВ „Хорті-Партнер” було відвантажено плиту кокосову 100х18х12см через транспортну компанію ТОВ „Делівері” згідно акту №Д-0014935, з товаром були відправлені товаросупроводжувальні документи - накладна №РН-0000053 від 06.12.07р. на суму 11608,21грн. Відповідач посилається на невиконання позивачем п.4.1 договору та неотримання від позивача оплати за поставлений товар в розмірі 50% його вартості за кожну поставлену партію і наявність боргу за поставлений товар станом на 14.04.08р. –58491,18грн. Відповідач стверджує, що станом на сьогоднішній день кокосова плита 100х18х12 см (36л) в кількості 25500шт, отримана від постачальника з Індії і знаходиться на митній території України та чекає на відвантаження на ТОВ „ДТК”, що тягне за собою накладні витрати пов’язані з зберіганням та демеріджі транспортно-експедиційної компанії. Крім того, відповідач не визнав позовні вимоги в частині стягнення подвійного завдатку в сумі 305640грн., оскільки на його думку сума 152820грн. сплачена позивачем платіжним дорученням №676 від 08.10.07р. не є завдатком, а звичайною оплатою, відповідач також не визнав позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляції. У відзиві на позов відповідач зазначив, що після поставки кокосового брикету та в зв’язку з неодноразовим усним зверненням головного агронома ТОВ „Дніпровський тепличний комбінат” Клименко Г.М. про прискорення строків поставки сторони договору дійшли до усної згоди про поставку кокосових плит розміром 100х18х16 (36л) замість 100х15х12 у зв’язку зі збільшенням розміру та об’єму попередньо узгодили ціну за 1 шт. в розмірі 2,20 у.о.

У письмовому запереченні на відзив відповідача позивач зазначив про відсутність усних домовленостей між сторонами згідно нових умов поставки товару, що усні домовленості сторін про зміну умов договору, не викладені у письмовому вигляді не мають юридичної сили. Позивач стверджує, що ніякої поставки з боку відповідача 05.12.07р. та 06.12.07р. не відбулося і у позивача відсутні будь-які документи, що підтверджують наявність поставленого товару, що позивач не уповноважував Колонтоєвського С.М. на отримання товару і ця особа ніколи не працювала на підприємстві, що позивач не отримував від відповідача ніяких видаткових документів і у відповідача немає ніяких підстав стверджувати про отримання позивачем 2-х партій товару на загальну суму 81087,80грн. Позивач наполягає, що згідно договору №114-07 сплатив 08.10.07р. 152820грн. на рахунок відповідача саме в якості завдатку, а не звичайної оплати по договору, що твердження позивача про наявність боргу позивача в розмірі 58491,18грн. не відповідає дійсності, що відповідач через не поставку товару винен позивачу 116993,88грн.

В поясненні від 03.06.08р. позивач зазначив про те, що позивач вимагає відшкодування збитків, які утворились внаслідок утворення боргу в сумі 116993,88грн., навів пояснення щодо нарахування відповідачу пені згідно ч.3 ст.549 ЦК України, 3% річних, індексу інфляції згідно ч.2 ст.625 ЦК України за несвоєчасну сплату грошової суми у вигляді подвійного розміру завдатку відповідно до договору. Позивач в поясненні повідомляє, що перерахував завдаток 08.10.07р. у розмірі 152820,00грн. по договору №114/07 без виставленого рахунку. До пояснення позивачем подане банківське повідомлення від 03.06.08р. за №03-10/01-21, в якому вказано що в ЕП від 08.10.07р. №676 на суму 152820,00грн. платник товариство з обмеженою відповідальністю „Дніпропетровський тепличний комбінат”, одержувач ТОВ „Хорті-Партнер” просять вважати правильним призначення платежу „задаток за плиту з кокосового волокна, сог.дог.114-07 от 05.10.07г., НДС-25470,00грн”.

У письмовому клопотанні №153 від 12.06.08р. відповідач повідомляє, що позивач в особі Колонтаєвського Сергія Михайловича 05.12.07р. зі складу тимчасового зберігання в м.Умань отримав товар згідно товаросупровідної накладної №26 від 05.12.07р., яку видав вантажозберігач ТОВ „Агроальянс” згідно договору відповідального зберігання від 21.10.07р. та розпорядження ТОВ „Хорті-Партнер”, що згідно пояснювального листа ФОП Колесника О.А. –водій Колонтаєвський С.М. отримав вантаж від ТОВ „Агроальянс” згідно накладної та став на завантаження у м.Черкаси на „Черкаський агротепличний комбінат” за аналогічним вантажем –плитами кокосовими. Відповідач також зазначає, що 06.12.07р. зі складу ТОВ Хорті-Партнер” було відвантажено плиту кокосову 100х18х12см через транспортну компанію ТОВ „Делівері” і підтвердженням отримання вантажу від відправника вантажоодержувачем ТОВ „ТДК” є відомість прийому-отримання вантажу від 06.12.08р., що з товаром були відправлені документи –накл. №РН-0000053 від 06.12.07р. на суму 11608,21грн. Відповідач також не погоджується із зміною позивачем призначення платежу, оскільки вона впливає на податкові зобов’язання та господарську діяльність підприємства, про що повідомляє Дніпропетровську філію АБ „Експрес-Банку”.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України, суд за власною ініціативою залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Товариство з обмеженою відповідальністю „Агроальянс” та Товариство з обмеженою відповідальністю „Делівері”.

В додаткових поясненнях за №177 від 23.06.08р. відповідач зазначив про направлення на адресу позивача 19.06.08р. акту звіряння розрахунків, згідно якого сальдо в кредиті ТОВ „Хорті–Партнер” складає 35837,46грн.; про курсову різницю у сумі 63,62грн. по видатковим накладним РН-0000043 від 16.10.07р. і РН-0000050 від 24.11.07р. Відповідач також зазначив, що позивач не підтверджує отримання товару, оскільки у розумний строк до моменту вводу товару в експлуатацію не відмовився від товару, при цьому посилається на п.4 ст.672 ЦК України. У поясненні відповідач посилається на те, що виконуючи перерахування коштів ТОВ „ДТК” вказав в призначенні платежу платіжного доручення №676 від 08.11.07р. „оплата за плиту з кокосового волокна згідно дог. 114-07 від 05.10.07р. ПДВ 25470грн.” чим знехтував самим поняттям першої оплати завдатку (ст.570 ЦК), як засобу забезпечення виконання договору та під час процесу судового врегулювання взагалі змінив призначення платежу 03.06.08р., яке до того вже було частиною предмету даного судового спору, що отримавши першу партію товару згідно акту приймання-передачі від 16.10.07р. за накладною №43 на суму 17802,62грн. ТОВ „ДТК” не провів оплату, підставою для якої є акт приймання-передачі, що внаслідок грубого порушення вимог договору, постійного ігнорування правил приймання-передачі товару, не повернення підписаних екземплярів актів приймання-передачі, накладних, довіреностей, відмови від факту отримання товару, несвоєчасної оплати поставлених партій товару, нанесення збитків, ТОВ „Хорті-Партнер” дійшло висновку, що відносно ТОВ „ДТК” в економічному плані інтерес втрачений.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.06.08р. подав письмове пояснення передане по факсу ТОВ „Агроальянс” від 23.06.08р. за №26, в якому повідомляється, що на виконання розпорядження директора ТОВ „Хорті-Партнер” проведено відпуск мати кокосової в кількості 4420шт розміром 100х18х16 об’ємом 13 палет, вагою 13260кг по накл.№26 під підпис водію автомобіля DAF СА 9253 АК/СА 1867 ХТ Колонтаєвському С.М. на підставі підписаної та завіреної печатками двох сторін договору-заявки між ФОП Колесником, в особі водія, та ТОВ „ДТК”.

Від третьої особи-2 надійшло письмове пояснення, в якому зазначено, що відповідно до квитанцій про приймання вантажу №Ч-1480 та №Ч-1481 від 06.12.07р. від відправника вантажу ТОВ „Хорті-партнер” на адресу отримувача ТОВ „Дніпропетровський тепличний комбінат” м.Дніпропетровськ був відправлений вантаж без зазначення найменування, вартості і цінності вантажу та при відсутності пломб, на квитанції є примітка „Упаковка вантажу не відповідає правилам транспортування”, що вантаж по вказаним квитанціям був доставлений в м.Дніпропетровськ по місцю знаходження складу ТОВ „Делівері” і отриманий ТОВ „Дніпропетровський тепличний комбінат” без претензій зі сторони вантажоотримувача.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення від 01.07.08р. щодо тверджень відповідача про отримання позивачем 05 та 06 грудня 2007р. товару, в якому зазначає, що по договору №114-07 ці поставки не були передбачені та не були здійснені відповідачем взагалі.

Від відповідача до початку судового засідання надійшло клопотання №186 від 01.07.08р., в якому повідомляє про подачу 01.07.08р. до районного відділу міліції Чернігівського району в порядку ст.95,97 КПК України заяви про злочин (ст..190,191,364 ККУ), скоєний посадовими особами ТОВ „Дніпровський тепличний комбінат”, та про встановлення факту отримання позивачем плити кокосового волокна в кількості 4420штук та просив зупинити провадження по справі до прийняття рішення по перевірці органами міліції.

Від відповідача надійшли клопотання №153 від 12.06.08р. та додаткові пояснення №177 від 23.06.08р., в яких він підтримав раніше викладену позицію та просив залучити ряд документів по справі.

Представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що прийняття заяви РВМ Чернігівського району про злочин ще не є фактом порушення кримінальної справи, та не означає, що буде порушено справу проти посадових осіб ТОВ „Дніпровський тепличний комбінат”.

Суд не задовольняє клопотання відповідача про зупинення провадження по справі, оскільки ст.79 ГПК України наведено вичерпний перелік підстав зупинення і подання відповідачем заяви до слідчих органів не є такою підставою.

Розглянувши подані матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з’ясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

05.10.07р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу товару №114-07. Відповідно до п.1. договору продавець (відповідач по справі) зобов’язується передати, а покупець (позивач по справі) прийняти товар, найменування і кількість якого міститься у специфікації та оплатити його вартість. Згідно специфікації продавець передає покупцю плиту з кокосового волокна 100х15х12 в п/е мішку у кількості 25500шт. по ціні з ПДВ 1,40 у.о., вартістю з ПДВ 37500,00 у.о. та брикет кокосовий кількістю 8тон по ціні з ПДВ 620 у.о., вартістю з ПДВ 4950,00 у.о, всього 42450 у.о.

У відповідності до приписів ст.654 Цивільного кодексу України зміни договору вчиняються в такій самій формі, що й договір, що змінюється.

Як свідчать матеріали справи, сторонами зміни до договору від 05.10.07р. в порядку встановленому ст.188 Господарського кодексу України не вносились, а тому посилання відповідача на усну домовленість з агрономом товариства позивача стосовно зміни асортименту та ціни товару судом не приймаються.

Відповідно до п.2.1. договору за основу розрахунків загальної вартості договору береться індексована умовна грошова одиниця (надалі у.о.), яка за згодою сторін з метою захисту вартості товару від знецінення, дорівнює вартості 1 ЄВРО за курсом НБУ на момент здійснення покупцем платежів.

Відповідно до п.4.1. договору розрахунки за товар між покупцем і продавцем проводяться на наступних умовах: завдаток за товар у строк не пізніше трьох днів з моменту отримання рахунку від продавця у розмірі 50% від вартості товару, а саме 21225,00 у.о. Еквівалент у гривні на день оплати буде визначений шляхом множення вартості у.о. у національній валюті, що буде визначений на цей день за п.2.1. договору, на суму платежу в умовних одиницях відповідно до п.2.1. договору, а на день підписання цього договору складає 151229,08грн. У разі невиконання покупцем умов оплати за цим договором завдаток залишається у продавця. У разі невиконання продавцем поставки товару за цим договором, продавець повертає завдаток покупцю у подвійному розмірі. Оплата у розмірі 50% від суми цього договору, а саме 21225,00у.о. За кожну поставлену партію товару. Еквівалент у гривні на день оплати буде визначений шляхом множення вартості у.о. у національній валюті, що буде визначений на цей день за п.2.1. договору, на суму платежу в умовних одиницях відповідно до п.2.1. договору, а на день підписання договору складає 151763,82грн. (сто п’ятдесят одна тисяча двісті двадцять дев’ять гривень 08 копійок). Підставою для сплати є акт прийому-передачі продавця.

Виконання зобов’язання відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов’язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Як вбачається з платіжного доручення №676 від 08.10.07р., копія якого подана позивачем до матеріалів справи, з копій виписок банку поданих сторонами, позивач перерахував на рахунок відповідача 152820,00грн. із визначенням призначення платежу: „Оплата за плиту з кокосового волокна, зг.дог.114-07 від 05.10.07р. ПДВ 25470,00грн.”

В поясненні від 03.06.08р. представником позивача зазначено, що позивач перерахував завдаток у розмірі 152820,00грн. по договору №114/07 без виставленого рахунку.

Відповідачем до матеріалів справи подано копію рахунку-фактури №СФ-0000050 від 05.10.07р. на завдаток за товар згідно договору 114-07 від 05.10.07р. на суму 152820,00грн.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції „Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, яка затверджена постановою НБУ №22 від 21.01.04р. та зареєстрована в Мінюсті України 29.03.04р. за №377/8976, реквізит „Призначення платежу” платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення „Призначення платежу”. Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

В підтвердження перерахування відповідачу суми 152820,00грн. як завдатку, позивачем подано повідомлення банку №03-10/01-21 від 03.06.2008р., в якому зазначено, що призначення платежу в платіжному дорученні №676 від 08.10.07р. на суму 152820грн. є - Завдаток за плиту з кокосового волокна зг.дог.114-07 від 05.10.07р., ПДВ 25470,00грн.

Відповідач у поданому відзиві та поясненнях по справі заперечує отримання від позивача 152820,00грн. на умовах завдатку, не погоджується із зміною позивачем призначення платежу під час судового розгляду.

Як свідчать матеріали справи, зміна позивачем призначення платежу по платіжному дорученню №676 від 08.10.07р. здійснена у строк понад сім місяців з моменту вчинення платежу, тобто з недотриманням розумного строку внесення змін до реквізиту платіжного доручення „Призначення платежу”, та під час судового розгляду спору, за наявності спору між сторонами щодо призначення платежу у сумі 152820,00грн.

Із поданих сторонами пояснень вбачається, що кожна із них обліковує 152820,00грн. в бухгалтерському обліку на різних рахунках відповідно до своєї позиції стосовно призначення платежу.

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що п.4.1 договору передбачає як перерахування завдатку так і оплату за товар, а позивачем самостійно визначено призначення платежу при перерахуванні 08.10.07р. 152820,00грн. „Оплата за плиту з кокосового волокна, зг.дог.114-07 від 05.10.07р. ПДВ 25470,00грн.”, та спірне платіжне доручення не містить посилання позивача на рахунок відповідача про сплату завдатку, змін щодо призначення платежу до розгляду справи в суді позивачем не здійснювалось, суд не приймає твердження позивача про сплату на рахунок відповідача завдатку в сумі 152820,00грн. по платіжному дорученню №676 від 08.10.07р.

У відповідності до приписів ст.570 Цивільного кодексу України суд доходить висновку, що перерахована позивачем на рахунок відповідача сума 152820,00грн. по платіжному дорученню №676 від 08.10.07р. є авансом.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 305640,00грн. завдатку у подвійному розмірі згідно п.4.1. договору задоволенню не підлягають, оскільки проведений позивачем платіж в сумі 152820,00грн. є авансом, а не завдатком.

Згідно ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов’язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530цього Кодексу.

У пункті п.3.1. договору від 05.10.07р. сторони визначили, що мата передається продавцем у власність покупця на підставі двостороннього акту приймання-передачі у термін не пізніше 70 календарних днів з моменту зарахування завдатку за товар на поточний рахунок продавця, а брикет не пізніше 10 листопада поточного року.

Відповідно до п.5.1.1. продавець зобов’язується передати покупцю розмитнений товар відповідно до умов договору після сплати покупцем завдатку, за умовами договору. Доставка товару з порту Одеса до місця призначення (Дніпропетровська обл., Дніпропетровськ р-н, смт.Ювілейне, вул.Радгоспна,65а) організовується продавцем, а оплачується покупцем.

Оскільки, відлік строку поставки відповідачем позивачу товару –мата пов’язаний з моментом зарахування завдатку за товар на поточний рахунок продавця, а таке зарахування за матеріалами справи відсутнє, суд доходить висновку, що строк поставки відповідачем позивачу плити з кокосового волокна (мата) не настав.

Відповідно до п.3.2. договору товар переходить у власність покупця в момент підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до ст. 671 Цивільного кодексу України якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортименті), продавець зобов’язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Позивачем та відповідачем визнається факт поставки по договору від 05.10.07р. відповідачем позивачу брикету кокосового у кількості 8,11т згідно видаткових накладних №РН-0000043 від 16.10.07р. на суму 17802,62грн. та №РН-0000050 від 24.11.07р. на суму 18023,50грн. Факт отримання позивачем товару підтверджується двосторонніми актами приймання-передачі товару від 16.10.06р. на суму 17802,62грн. та від 24.11.06р. на суму 18023,50грн., які підписані сторонами. Аналіз вказаних документів свідчить про те, що сторонами допущена описка при визначенні року складання (2006р.) двосторонніх актів приймання-передачі товару, коли фактичний рік складання актів 2007р.

Посилання відповідача на наявність курсової різниці на суму 63,62грн. по поставкам товару позивачеві 16.10.07р. та 24.11.07р. і зменшення у зв’язку з цим по акту звірки розрахунків між сторонами сальдо в кредиті відповідача, судом не приймається, оскільки між сторонами складені двосторонні акти приймання-передачі товару, в яких визначена кількість та ціна переданого товару.

Згідно п.2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України 16.05.96 року за №99 та зареєстрована в Мінюсті України 12.06.96 року за №293/1318, товари та інші товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю одержувача.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку (Мінфін, наказ №88 від 24.05.95 та Мінюст 05.06.95 №168/704) та вищезгаданої Інструкції, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, первинні документи на паперових носіях інформації для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати обов’язкові реквізити посад, прізвище і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції.

З урахуванням вищезазначеного, господарський суд доходить висновку, що діючим законодавством встановлено певні засоби доказування щодо первинних документів, які підтверджують відпуск та отримання товару.

У відповідності до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач заперечує факт поставки відповідачем та отримання позивачем мата кокосова.

Відповідач стверджує, що на виконання умов договору купівлі-продажу від 05.10.07р. відвантажив позивачу мата кокосова 100х18х12 у кількості 4420 шт на суму 69479,59грн. по акту приймання-передачі товару від 05.12.07р. і видатковій накладній №РН-0000019 від 05.12.07р., та мата кокосова 100х18х12 у кількості 739 шт на суму 11608,21грн. по акту приймання-передачі товару від 06.12.07р. і видатковій накладній №РН-0000053 від 06.12.07р.

Вказані акти приймання-передачі товару, видаткові накладні складені відповідачем в односторонньому порядку, не містять відміток про отримання покупцем товару, але свідчать про зміну відповідачем асортименту та ціни товару порівняно зі специфікацією до договору купівлі-продажу від 05.10.07р.

Акт №Д-00014935 за грудень складений між відповідачем та ТОВ „Делівері” так акт №3 складений між позивачем та ФОП Колесник про надання транспортно-експедиційних послуг не містять дати складання актів, дати надання послуг, в акті відсутня будь-яка інформація щодо спірних поставок вантажу позивачу.

Третя особа-2 ТОВ „Делівері” у поясненні наданому до суду зазначає, що відповідно до квитанцій про приймання вантажу №Ч-1480 та №Ч-1481 від 06.12.07р. від відправника вантажу ТОВ „Хорті-партнер” на адресу отримувача ТОВ „Дніпропетровський тепличний комбінат” був відправлений вантаж без зазначення найменування, вартості і цінності вантажу та при відсутності пломб, на квитанції є примітка „Упаковка вантажу не відповідає правилам транспортування”. Третьою особою надані копії квитанції про прийом вантажу №Ч-1480 та №Ч1481, які не містять вказівок про спірний вантаж, так у квитанції №Ч-1480 зазначено тільки кількість місць вантажу 20, а у квитанції №Ч-1481 кількість місць 54. З наданих квитанцій не вбачається який саме вантаж перевозився, його кількість, вартість, характеристики вантажу. Подана копія відомості прийому-видачі вантажу від 06.12.07р., з якої також не вбачається який саме вантаж перевезено, є тільки вказівки на кількість місць вантажу –20 та 54.

Відповідач стверджує про доставку спірного вантажу позивачу автоперевізниками, однак відповідачем, третіми особами не подано документів, які б у відповідності до приписів діючого законодавства підтверджували отримання позивачем мата кокосова на суму 11608,21грн. та на суму 69479,59грн. по накладній №26 від 05.12.07р., по видатковим накладним №РН-0000019 від 05.12.07р. та №РН-0000053 від 06.12.07р. від автоперевізників.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що на день розгляду справи в суді відповідачем не подано належних доказів щодо отримання позивачем мата кокосового на суму 11608,21грн. та на суму 69479,59грн.

Позивачем направлялась відповідачу претензія вих..№192 від 25.12.07р. з вимогою повернути в подвійному розмірі сплачений завдаток та сплатити штрафні санкції.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, матеріалами справи не підтверджується прострочка виконання зобов’язання з боку відповідача, а тому суд доходить висновку про безпідставність вимог позивача щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 116993,88грн., трьох процентів річних у сумі 614,00грн., 5849,60грн. інфляції, 3925,35грн. пені.

Враховуючи вище викладені факти та обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку позовні вимоги позивача є не обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 570, 571, 612, 627, 629, 655, 662, 663, 664, 671 Цивільного кодексу України, ст. 179, 180, 193, 197, 199 Господарського кодексу України ст.ст. 33, 34, 49, 77, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Ю.Книш

Рішення підписано 04.07.08р.

Суддя Н.Ю.Книш