ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2008 р.

№ 9/35-08-963

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.,

суддів

Грека Б.М., Стратієнко Л.С.,

розглянувши касаційну скаргу державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

на

рішення господарського суду Одеської області від 17 березня 2008 року

у справі

№ 9/35-08-963

за позовом

компанії "Alfa Trade N.V." (акціонерне товариство "Альфа Трейд Н.В.)

до

державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

про

стягнення 84 897,21 дол. США

за участю представників сторін:

від позивача – не з’явився

відповідача –не з’явився

ВСТАНОВИВ:

В березні 2008 року компанія "Alfa Trade N.V." (акціонерне товариство "Альфа Трейд Н.В.) звернулась до господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" грошових коштів у розмірі 84 897,21 дол. США, надмірно сплачених по договорам № 298 від 30.12.2005 року та № 43 від 04.01.2007 р., як податок на додану вартість за 20% ставкою.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17 березня 2008 року (суддя Н.Бакланова) позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення господарського суду Одеської області від 17.03.2008 р. скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду –без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акту, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, знаходить касаційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, між компанією "Alfa Trade N.V." (Бельгія) та державним підприємством "Іллічівський морський торгівельний порт" було укладено договори №298 від 30.12.2005 р. № 43 від 04.01.2007 р., предметом яких є організація та здійснення операцій по прийому від суден, які прибувають на адресу позивача (вантажовласника) імпортних та/чи транзитних вантажів (руди чорних та кольорових металів).

Надані відповідачем по договорам № 298 від 30.12.2005р. та № 43 від 04.01.2007 р., транспорті послуги відповідно до Державного класифікатора України ДК 009-2005 “Класифікація видів економічної діяльності” (КВЕД), затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 26.12.2005р. № 375, віднесені до транспортних послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів.

За фактично надані послуги згідно умов зазначених договорів відповідачем були виставлені позивачу рахунки для сплати на загальну суму 509 383,34 дол. США.

При цьому, відповідачем до вартості наданих послуг на підставі п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3; п.4.1 ст.4; п.п. 6.1.1 п.6.1 ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість" включено ПДВ у розмірі 84 897,21 дол. США, розрахований за ставкою 20%.

Судом встановлено, що позивач повністю сплатив відповідачу 509 383,34 дол. США, що підтверджено матеріалами справи і відповідачем не заперечувалось.

Вантажі, відносно яких портом надаються транспортні послуги по договорам № 298 від 30.12.2005р., № 43 від 04.01.2007 р., здійснюється транспортне експедирування позивачем відповідно до договорів укладених між компанією "EMPIRE CHEMICAL LLC" (Продавець) та ВАТ “Нікопольський завод феросплавів”, ВАТ “Запорізький завод феросплавів” (Покупці). Як вбачається з наданих позивачем документів (коносаментів, нарядів на відвантаження, залізничних квитанцій) вантаж прибув у порт Іллічівськ, був перевантажений на залізничний транспорт та під “митним контролем” був переміщений до пунктів ввозу на митну територію України (пунктів проведення митних процедур - станції Нікополь, Запоріжжя).

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж прибував у порт Іллічівськ, перевантажувався на залізничний транспорт і в момент його вивантаження з суден в порту Іллічівськ був взятий під митний контроль Одеської митниці, що підтверджується відміткою на залізничних квитанціях. Тобто, переміщення зазначеного вантажу здійснювалося у порядку митного транзиту під митним контролем від пункту, розташованого на митному кордоні України - пункту ввезення на митну територію України до митного органу, розташованого на митній території України, у відповідності до ч.3 п.1 ст.155 Митного кодексу України.

Так як, ввезення товарів на митну територію України здійснюється після завершення митного оформлення у заявленому митному режимі в пункті проведення митного оформлення, до проведення митного оформлення товари вважаються не ввезеними на митну територію України, і відповідно імпорт товару здійснюється лише після закінчення процедури митного оформлення.

Згідно умов згаданих договорів укладених між компанією "EMPIRE CHEMICAL LLC" та ВАТ “Нікопольський завод феросплавів”, ВАТ “Запорізький завод феросплавів”, поставка товару здійснювалась на умовах DDU –станція призначення товару.

У відповідності з умовами Інкотермс-2000, а саме положень DDU, до контрактної вартості товару включаються і витрати по транспортуванню товару від порту перевантаження до станції призначення.

Таким чином, вартість супутніх послуг, які були надані державним підприємством "Іллічівський морський торгівельний порт" компанії "Alfa Trade N.V." за договорами № 298 від 30.12.2005р. та № 43 від 04.01.2007 р. включена до контрактної вартості вантажу, що імпортується.

Відповідно до п.1.14 Закону України "Про податок на додану вартість" супутні послуги –це послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються.

Згідно п.4.3 ст. 4 Закону України "Про податок на додану вартість" для товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку, базою податку є договірна вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов’язаних з ввезенням таких товарів, плати за використання об’єктів інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів, за винятком податку на додану вартість, що включається у ціну товарів, згідно чинного законодавства України з питань оподаткування.

В п.3.1.2 ст.3 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено у якості об’єкту оподаткування ПДВ, зокрема, ввезення товарів у митному режимі імпорту та реімпорту.

Судом встановлено, що фактично надані Державним підприємством "Іллічівський морський торгівельний порт" послуги є по своїй природі супутніми. Надавалися вони позивачу згідно законодавства до фактичного ввезення вантажу на митну територію України у режимі "імпорт".

У зв’язку з цим вартість наданих послуг, що також передбачалось умовами зовнішньоекономічних контрактів, входила до загальної контрактної вартості вантажу і згідно п.4.3 ст.4 Закону України "Про податок на додану вартість" складала базу оподаткування операцій по ввезенню товарів у митному режимі "імпорт".

Оскільки сума ПДВ нарахована на контрактну вартість вантажу, яка вже включає вартість супутніх послуг, то вказане додаткове включення ПДВ до вартості наданих послуг є безпідставним і неправомірним.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої на те підстави, зобов’язана повернути потерпілому це майно; особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені місцевим господарським судом на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України Вищий господарський суд України, суд

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 17 березня 2008 року у справі № 9/35-08-963 –без змін.

Головуючий, суддя

В.Дерепа

Суддя

Б.Грек

Суддя

Л.Стратієнко