ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.09.08 р.                     Справа № 20/188

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ВВС трейдинг”, м.Донецьк

до відповідача Орендного підприємства „Шахта ім. О.Ф.Засядька”, м.Донецьк

про стягнення 101584,30 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Бутова Л.В. – за довіреністю

від відповідача Єфімова Ю.Ю. – за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „ВВС трейдинг”, м.Донецьк, із позовом до Орендного підприємства „Шахта ім. О.Ф.Засядька”, м.Донецьк, про стягнення 101584,30 грн. за договором № 1-0108/2008/146 поставки нафтопродуктів від 08.01.2008р., з яких 98294,80 грн. – сума основного боргу, 3047,10 грн. – сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 242,40 грн. – сума 3% річних, 161,60 грн. – сума пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 1-0108/2008/146 поставки нафтопродуктів від 08.01.2008р. із протоколом розбіжностей; довідку взаєморозрахунків; розрахунок штрафних санкцій; претензію № 60-юр від 02.06.2008р.; накладні; рахунки.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, про що надав суду відзив на позовну заяву № 15/2148 від 11.08.2008р., у якому позовні вимоги стосовно стягнення суми основного боргу в розмірі 98294,80 грн., суми пені в розмірі 161,60 грн. та 3% річних в розмірі 242,40 грн. визнав у повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних збитків вважає розрахованими невірно.

Позивач надав суду клопотання № 100-юр від 10.09.2008р., у якому просить суд стягнути з відповідача 98294,80 грн. – суму основного боргу, 786,36 грн. – суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 242,40 грн. – суму 3% річних, 161,60 грн. – суму пені.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 12.08.2008р. до 11.09.2008р.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

08.01.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „ВВС трейдинг”, м.Донецьк (Постачальник), та Орендним підприємством „Шахта ім. О.Ф.Засядька”, м.Донецьк (Покупець), був укладений договір № 1-0108/2008/146 поставки нафтопродуктів (далі – договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що Постачальник зобов’язався передати у встановлені договором та Специфікаціями до нього строки у власність Покупця товар – нафтопродукти в асортименті, кількості, та по цінам, які передбачені у специфікаціях до договору, а Покупець зобов’язався прийняти товар та оплатити його в порядку та у строки, встановлені договором та специфікаціями до нього.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що Покупець здійснює розрахунок за отриманий товар у національній валюті України у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання партії товару. Момент отримання відповідає даті, вказаній у накладній Постачальника.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару (невиконання зобов’язань, які обумовлені в п. 3.1 договору) Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який сплачується пеня, від суми невиконання зобов’язань за кожен день прострочення.

Позивач належним чином виконав свої зобов’язання за договором, поставив відповідачеві нафтову продукцію, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема рахунками та накладними.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором, позивач звернувся до суду із позовними вимогами, уточнив їх та просить суд стягнути з відповідача 98294,80 грн. – суму основного боргу, 786,36 грн. – суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 242,40 грн. – суму 3% річних, 161,60 грн. – суму пені.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Позивач надав суду розрахунок суми інфляції в розмірі 3047,10 грн., який є неправильним, під час розгляду справи погодився із розрахунком відповідача, який складає 786,36 грн. Тому суд задовольняє позовні вимоги стосовно суми інфляції саме в розмірі 786,36 грн.

Позовні вимоги підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями договору № 1-0108/2008/146 поставки нафтопродуктів від 08.01.2008р., довідки взаєморозрахунків, накладних, рахунків.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 98294,80 грн. – суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 786,36 грн. – суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 242,40 грн. – суми 3% річних, 161,60 грн. – суми пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, про що надав суду відзив на позовну заяву, але доказів сплати вищезазначених сум на користь позивача суду не надав.

Відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, державне мито сплачується в доход держаного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Позивачем при звернені до господарського суду Донецької області із позовом просив стягнути з відповідача 98294,80 грн. – суми основного боргу, 3047,10 грн. – суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 242,40 грн. – суми 3% річних, 161,60 грн. – суми пені, що разом становить 101745,90 грн. Позивачем фактично було сплачено державне мито в розмірі 1015,84 грн. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993року «Про державне мито» це є менш встановленого розмірі на 1,61 грн., у зв’язку з чим недоплачену позивачем суму державного мита слід стягнути з нього до держбюджету.

Судові витрати покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993року «Про державне мито», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Кіровських електричних мереж, м.Донецьк, до Орендного підприємства „Шахта ім. О.Ф.Засядька”, м.Донецьк, - задовольнити частково.

Стягнути з Орендного підприємства „Шахта ім. О.Ф.Засядька” (83054, м.Донецьк, пр. Засядька, поточний рахунок 8797 в Донецькій філії ПУМБ, МФО 335537, ЗКПО 00174846) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ВВС трейдинг” (83016, м.Донецьк, вул. Кирова, 45, поточний рахунок 510 в ДОФ АКБ „Укрсоцбанк” м.Донецька, МФО 334011, ) 98294,80 грн. – суму основного боргу, 786,36 грн. – суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 242,40 грн. – суму 3% річних, 161,60 грн. – суму пені, 994,84 грн. – витрати по сплаті державного мита, 115,37 грн. – витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ВВС трейдинг” (83016, м.Донецьк, вул. Кирова, 45, поточний рахунок 510 в ДОФ АКБ „Укрсоцбанк” м.Донецька, МФО 334011, ) 1,61 грн. – державного мита у доход державного бюджету.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Видати накази у встановленому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені 11.09.2008р.

Повний текст рішення підписано 12.09.2008р.

Суддя Донець О.Є.

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу

Вик. Марченко Ю.О.