СУД
Ухвала

Іменем України

05
червня 2008 року

м.
Севастополь      Справа №
2-29/16236-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Черткової І.В.,

суддів
Гоголя Ю.М.,

Плута В.М.,

секретар
судового засідання                                        Хміль О.Ю.

за участю
представників сторін:

позивач:
не з'явився;

відповідача:
не з'явився;

розглянувши
апеляційні скарги
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим,
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Башилашвілі О.І.) від 07.03.2008
у справі № 2-29/16236-2007А

за
позовом суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до
Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9,
місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим,
95053)

про
зобов'язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.03.2008 у справі №
2-29/16236-2007А позов задоволено частково.

Зобов'язано
Державну податкову інспекцію у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
виправити невідповідність у картках особового рахунку позивача шляхом
виключення заборгованості за рішенням Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим № 1342-23-4/5381 від
10.05.2002 (24.04.2002) у сумі 1 388,00
грн.

У
частині позовних вимог про зобов'язання Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим виключити з особового рахунку позивача
заборгованість з рішенням № /0 від 05.08.2002 на суму 192,50 грн та
за рішенням № від 11.08.2006 на суму 239,25 грн провадження у справі
закрито.

У
частині позовних вимог про зобов'язання Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим виключити з особового рахунку позивача
заборгованість з рішенням № /0 28.03.2003 на суму 501, 55 грн, №
/0 від 23.09.2003 - 340, 00 грн, № /0 від 16.07.2003 - 414,
50 грн, № 005202303/0 від 25.07.2005 - 340, 00 грн відмовлено.

Постанова
мотивована тим, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки
матеріалами справи підтверджується визнання застосування фінансових санкцій
неправомірним лише на суму 1 388,00
грн.

Не
погодившись з постановою суду, сторони звернулися з апеляційними скаргами.

Державна
податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим в
апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції, у
задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що
в судовому порядку лише два рішення Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим визнані нечинними, відносно них суд
першої інстанції правомірно закрив провадження у справі.

У
судове засідання відповідач не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи
у відсутність його представника. Судова колегія вважає можливим задовольнити
клопотання відповідача, оскільки він відповідно до статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства України належним чином повідомлений про час і
місце засідання суду, проте не реалізував своє процесуальне право на участь у
судовому засіданні апеляційної інстанції.

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить змінити
постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог,
позов у цій частині задовольнити. Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що
фінансові санкції підлягають списанню, оскільки минув строк позовної давності
для їх стягнення.

Позивач
у судовому засіданні 27.05.2008 підтримав свої вимоги.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
13.05.2008 суддю Голика В.С. замінено на суддю Плута В.М.

Розпорядженням
заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від
27.05.2008 суддю Горошко Н.П. замінено на суддю Черткову І.В., яку призначено
головуючим у справі.

У
судовому засіданні оголошувалася перерва з 27.05.2008 до 05.06.2008.

Переглянувши
постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія встановила наступне.

З
урахуванням листа Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим № 39924/В/24-1 від 13.07.2007 (а. с. 10) про наявність у
позивача станом на 04.07.2007 заборгованості, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 просить (а. с. 87) зобов'язати відповідача виключити з його
особового рахунку недоїмку в сумі 3 415, 80 грн, що виникла за наступними
рішеннями Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим: № /0 28.03.2003 про застосування фінансових санкцій
у сумі 501, 55 грн (а. с. 46), № /0 від 05.08.2002 про застосування
фінансових санкцій у сумі 192, 50 грн (а. с. 49), № 1342-23-4/5381
від 10.05.2002 про застосування фінансових санкцій у сумі 1 388 грн (а. с. 36),
№ /0 від 23.09.2003 про застосування фінансових санкцій у сумі 340,
00 грн (а. с. 84), № /0 від 16.07.2003 про застосування фінансових
санкцій у сумі 414, 50 грн (а. с. 83), № 005202303/0 від 25.07.2005 про
застосування фінансових санкцій у сумі 340, 00 грн (а. с. 54), № від
11.08.2006 про застосування фінансових санкцій у сумі 239, 25 грн (а. с. 86).

Проте,
із наданої відповідачем службової записки № 101/19-2 від 15.02.2008 вбачається,
що заборгованість суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 станом на 15.02.2008
числиться в сумі 2 984,05 грн (а. с. 74), що виникла за рішеннями Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим: №
/0 28.03.2003, № /0 від 23.09.2003, № /0 від
16.07.2003, № 005202303/0 від 25.07.2005, № 1342-23-4/5381 від
10.05.2002 (№ від 24.04.2002). Таким чином, відповідач самостійно
виключив з облікового рахунку позивача заборгованість у сумі 431, 75 грн, що
виникла за рішеннями: № /0 від 05.08.2002 про застосування фінансових
санкцій у сумі 192, 50 грн та № від 11.08.2006 про застосування
фінансових санкцій у сумі 239, 25 грн. З огляду на викладене, суд першої
інстанції правомірно закрив провадження у цій частині позову на підставі пункту
3 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із
матеріалів справи також вбачається, що рішенням господарського суду Автономної
Республіки Крим від 12-18.12.2002 (а. с. 16), яке набрало законної сили,
визнано недійсним рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим № 1342-23-4/5381 від 10.05.2002 про
застосування фінансових санкцій у сумі 1 388 грн (а. с. 36). Відповідно до
статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова  або ухвала суду,  яка набрала законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть
участь  у  справі,
для  їхніх правонаступників, а
також для всіх органів,  підприємств,
установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і
підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які
були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,
в  одній  адміністративній   справі
не   можуть оспорюватися в іншій
судовій справі за участю тих самих сторін.. З огляду на викладене, позовні
вимоги в частині зобов'язати відповідача виключити з особового рахунку недоїмку
в сумі 1 388 грн підлягають задоволенню.

Позовні
вимоги про зобов'язання відповідача виключити з особового рахунку недоїмку в
сумі 1 596, 05 грн, що виникла за рішеннями Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Автономної Республіки Крим: № /0 28.03.2003 про
застосування фінансових санкцій у сумі 501, 55 грн (а. с. 46), № /0
від 23.09.2003 про застосування фінансових санкцій у сумі 340, 00 грн (а. с.
84), № /0 від 16.07.2003 про застосування фінансових санкцій у сумі
414, 50 грн (а. с. 83), № 005202303/0 від 25.07.2005 про застосування
фінансових санкцій у сумі 340, 00 грн (а. с. 54), задоволенню не підлягають,
оскільки позивачем не надано доказів того, що зазначені рішення визнані в
судовому чи адміністративному порядках нечинними.

Доводи
позивача про те, що зазначені фінансові санкції підлягають списанню з його
особового рахунку на підставі тієї обставини, що позовна давність, яка встановлена
для стягнення зазначених сум, минула, не ґрунтуються на законі. Відповідно до
частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін. Тобто
питання про застосування строку звернення вирішується судом у процесі, в якому
розглядається справа про захист того права, строк для захисту якого минув.

Крім
того, при розгляді справи про стягнення фінансових санкцій за рішеннями
відповідача суд має право вирішити справу щодо захисту відповідного права і за
умови, що строк звернення до суду пропущено, якщо це відбулося за наявності
поважної причини.

Отже,
чинне законодавство не допускає автоматичного списання з особових рахунків
суб'єктів підприємницької діяльності заборгованості зі сплати фінансових
санкцій за порушення Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. Це
можливо тільки після того, як у стягненні такої заборгованості буду відмовлено.

Що
стосується доводів відповідача, згідно з якими заборгованість у сумі 1 388 грн
за рішенням № від 24.04.2002 (а. с. 36) правомірно числиться в
особовому рахунку позивача, то треба враховувати наступне.

Рішенням
про результати розгляду скарги від 05.06.2002 (а. с. 19-20) зазначене вище
рішення про застосування фінансових санкцій у сумі 1 388 грн скасовано. За
таких умов облік в особовому рахунку позивача цих фінансових санкцій втратив
правову підставу.

З
огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтею 195,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційні
скарги Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки
Крим, суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.03.2008 у справі №
2-29/16236-2007А залишити без змін.

Ухвала
набирає   законної  сили
з  моменту  проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В.
Черткова

Судді
Ю.М. Гоголь

В.М.
Плут