ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.09.08 р.                     Справа № 21/105

Позивач: Державне підприємство „Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Шахтоуправління “Покровське” (попереднє найменування ВАТ “Вугільна компанія “Шахта Красноармійська-Західна №1”) м. Красноармійськ

про стягнення 459,16грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Ігнатова Н.О. – пров. юр.

відповідача: Курілович В.В. – юр. філії ЦЗФ “Чумаківська”, Сердюченко Ю.М. – за дов.

Державне підприємство „Донецька залізниця” звернулося із позовом до Відкритого акціонерного товариства “Вугільна компанія “Шахта Красноармійська-Західна №1”, яке рішенням загальних зборів акціонерів товариства перейменоване на Відкрите акціонерне товариство “Шахтоуправління “Покровське” (державну реєстрацію змін до установчих документів здійснено 06.08.08р.) про стягнення 459,16грн. на відшкодування плати за користування вагонами іноземних залізниць №№ 68296136, 68319441, 68395458, 68674969, 68537612 у березні 2008р.

В обґрунтування позову Донецька залізниця посилається на те, що:

- вагони належності Російських залізниць з імпортним вантажем, які прибули на станцію призначення 12 та 15 березня 2008 року, не були одержані відповідачем і знаходились (були затримані) на станції Чумакове в очікуванні здійснення митного оформлення та прийому вантажу одержувачем;

- за час знаходження вагонів під митним оформленням відповідач на підставі ст.119 Статуту залізниць України має відшкодувати плату за користування вагонами інших держав.

Відповідач позов не визнав з посиланням на те, що:

-          митне оформлення вантажів мала здійснювати залізниця;

-          нарахування плати за користування вагонами інших держав має відбуватись після проходження всіх митних процедур та видачі вантажу вантажоодержувачу.

Залізниця вважає заперечення відповідача необґрунтованими, оскільки:

- чинне законодавство не передбачає, що плата за користування вагонами сплачується виключно після видачі вантажу одержувачу;

- питання користування вагонами врегульовані “Правилами користування вагонами і контейнерами”;

-          за спірними перевезеннями обов’язки декларанта має виконувати вантажоодержувач, а не залізниця;

-          ст.113 Митного кодексу України покладає на працівників залізничного транспорту обов’язок сприяти посадовим особам митних органів у виконанні ними своїх службових обов'язків, а не декларувати вантажу, які знаходяться під митним контролем;

-          згідно п.3.10 “Порядку взаємодії митниць і залізниць України при переміщенні через митний кордон товарів та інших предметів у вантажних залізничних поїздах” транспортні засоби з товаром (вантажем), що прибули на станцію призначення й перебувають під митним контролем, розміщуються на цій станції та перебувають під охороною залізниці. Про прибуття товару (вантажу) посадова особа станції призначення повідомляє митницю призначення та вантажоодержувача. На залізничній станції, на якій розташовано підрозділ митниці призначення, повідомлення здійснюється шляхом передання посадовою особою цієї станції ДКД, перевізних і супровідних документів цьому підрозділу. Цей факт реєструється в спеціальному журналі залізничної станції з обов'язковим зазначенням дати й часу. За відсутності на станції призначення такого підрозділу митниця призначення та залізнична станція погоджують окремий порядок повідомлення й передання документів залежно від місцевих умов, який відображається в Технологічному процесі роботи станції;

-          п.7 “Правил видачі вантажів” визначено, що видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення. На станціях, де підрозділи митних органів відсутні, перевізні документи для оформлення в митниці тимчасово передаються працівниками станцій одержувачу під розписку в спеціальній книжці, у якій фіксується дата й час одержання документів, а також зобов'язання одержувача передати перевізні документи в митний орган і повернути їх станції. Такі ж положення передбачені і п.2.2 “Порядку взаємодії Донбаської регіональної митниці і Ясинуватської дирекції залізничних перевезень”.

Розгляд справи закінчено 10.09.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у засіданні оголошувалася перерва до 10-50 год. 15.09.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

12 та 15 березня 2008 року на станцію Чумакове ДП “Донецька залізниця” на адресу Відкритого акціонерного товариства “Вугільна компанія “Шахта Красноармійська-Західна №1” надішли імпортні вантажі у вагонах №№ 68296136, 68319441, 68395458, 68674969, 68537612, що належали Російській залізниці, за перевізними документами №№ 033987, 62208055.

Зазначені вагони з вантажем знаходились на станції Чумакове, але не були прийняті відповідачем для здійснення вивантаження у зв’язку з необхідністю проведення митного оформлення. Після здійснення митного оформлення вагони з вантажем були прийняті відповідачем. Зазначені обставини сторонами не спростовуються і підтверджені актами загальної форми № 5 від 12.03.08р., №6 від 13.03.08р., №7 від 15.03.08р., №8 від 16.03.08р.

Облік часу перебування зазначених вагонів проводився станцією Чумакове за відомостями плати користування вагонами форми ГУ–46 №№ 13030472, 17030497, які відповідачем підписані з зауваженнями.

Позивачем за користування зазначеними вагонами з посиланням на ст.119 Статуту залізниць України та Правила користування вагонами і контейнерами була нарахована плата за користування іновагонами, у тому числі за період затримки вагонів, пов’язаної з митним оформленням у сумі 459,16грн. (в т.ч. ПДВ – 76грн.53коп.), від внесення якої відповідач відмовився.

Предметом спору є відшкодування залізниці плати за користування вагонами іноземних залізниць за час їх перебування під митним оформленням.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами хто має здійснювати митне оформлення імпортних вантажів, які надійшли залізничним транспортом, а також чи підлягає відшкодуванню залізниці плата за користування вагонами інших держав у разі затримки вагонів, пов'язаної з митним оформленням.

Зважаючи на те, що:

Частинами 1-3 ст.119 Статуту залізниць України передбачено:

·          За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

·          Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

·          Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Частиною 4 ст.119 Статуту передбачено, що вантажовласники та порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів з цих питань. Тобто у разі використання українськими вантажовласниками, зазначеними у ст.6 Статуту та портами вагонів, що належать іншим державам, відповідна українська залізниця має право на компенсацію за рахунок цих вантажовласників (портів) витрат, що були понесені саме нею (залізницею) у зв’язку з оплатою іноземній залізниці вартості користування відповідними вагонами відповідно до умов міжнародних договорів з цих питань від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій.

Аналіз зазначених норм (частин 1 - 4 ст.119 Статуту), а також порядок їх викладу у статті дає підстави для твердження, що терміни “плата за користування вагонами” і “відшкодування залізниці плати за користування вагонами” не є тотожними. По-перше, плата вноситься залізниці за користування її (належні саме залізницям України) вагонами, у той час як за користування вагонами інших держав залізниці відшкодовується плата, внесена (сплачена) нею залізницям інших держав. По-друге, суб’єкти внесення плати за користування вагонами залізниць України і відшкодування плати за користування вагонами інших держав є різними: плата вноситься вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, а відшкодування плати здійснюється обмеженим колом осіб – тільки вантажовласниками (вантажовідправниками, вантажоодержувачами) і портами. Зокрема, власники під'їзних колій не повинні відшкодовувати залізницям плату за користування вагонами інших держав. По-третє, порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів, що виникла з вини залізниці, відповідно до ст.5 і ч.1 ст.119 Статуту встановлюється Правилами, затвердженими Мінтрансом України, у той час як порядок відшкодування плати згідно ч.4 ст.119 Статуту має визначати Укрзалізниця з дотриманням норм міжнародних договорів України з цих питань.

Спірні іновагони знаходились на станції в очікуванні митного оформлення.

Статутом залізниць України не передбачено, що у разі затримки вагонів інших держав, пов'язаної з митним оформленням, вантажовласники та порти відшкодовують залізницям плату за користування цими вагонами.

Господарський суд, незалежно від того, хто має здійснювати митне оформлення вантажів, перевізник чи вантажоодержувач, вважає позов безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає.

Посиланням залізниці на ч.3 ст.119 Статуту є безпідставним, оскільки нею передбачене стягнення з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів, пов'язаної з митним оформленням, зазначеної плати, тобто зазначеної раніш, а саме у ч.1 ст.119 Статуту, і саме за користування вагонами залізниці, а не усіх вагонів, які надходять на адресу вантажовідправників, вантажоодержувачів.

Частиною 4 ст.119 Статуту, яка регулює питання відшкодування плати, зокрема встановлює обов’язок відшкодування залізницям плату за користування вагонами інших держав і зазначає час, за який має відбуватись таке відшкодування, а саме від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій, не передбачено, що у разі затримки вагонів інших держав, пов'язаної з митним оформленням, вантажовласники та порти повинні відшкодувати залізницям плату за користування цими вагонами.

Посилання залізниці на норми “Правилам користування вагонами і контейнерами” суд також вважає безпідставним, оскільки:

- “Правила користування вагонами і контейнерами” затверджені Мінтрансом України;

- згідно ч.4 ст.119 Статуту порядок відшкодування залізницям плати за користування вагонами інших держав має визначати Укрзалізниця, а не Мінтранс України;

- не є компетенцією Мінтрансу України визначення порядку відшкодування залізницям плати за користування вагонами інших держав.

Судові витрати покладаються на позивача.

Зважаючи на викладене, на підставі ч.4 ст.119 Статуту залізниць України і керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити Державному підприємству „Донецька залізниця” у задоволенні позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства “Шахтоуправління “Покровське” про стягнення 459,16грн. на відшкодування плати за користування вагонами інших держав.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18