ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2008 р.

Справа 13/456-46/389

За позовом

Підприємства “Ресурс” всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів України”

до

Громадської організації “Народна спілка “Добробут”

про

стягнення 11 128 034,96 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача

Науменко О.Г. —представник за довіреністю від 30.01.2007 р. № 7

від відповідача

Савченко І.Е. —представник за довіреністю від 22.08.2007 р. № 215

У судовому засіданні, яке відбулося 05.03.2008 р., за згодою присутніх представників сторін судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2006 р. у справі № 13/456 позов Підприємства “Ресурс” всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів України” до Громадської організації “Народна спілка “Добробут” про стягнення 11 128 034,96 грн. заборгованості задоволено повністю, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 10 909 784,00 грн. основного боргу, 218 250,96 грн. збитків та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2007 р. рішення Господарського суду міста Києва скасовано, у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.08.2007 р. рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2007 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За резолюцією керівництва суду справу № 13/456 передано на новий розгляд судді Шабуніну С.В.

Ухвалою від 27.08.2007 р. справу № 13/456 прийнято до свого провадження суддею Шабуніним С.В., присвоєно № 13/456-46/389 та призначено до розгляду на 01.10.2007 р.

01.10.2007 р. розгляд справи було відкладено у зв’язку з неявкою в судове засідання представника позивача, неподання витребуваних доказів та зважаючи на заяву позивача про перенесення судового засідання.

29.10.2007 р. розгляд справи не відбувся у зв’язку з перебуванням судді на лікарняному та був перенесений на 03.12.2007 р.

Ухвалою заступника Голови Господарського суду міста Києва від 02.11.2007 р. продовжено строк вирішення спору у вказаній справі.

03.12.2007 р. у судовому засіданні була задоволена сумісна заява представників сторін про продовження строку вирішення спору у справі № 13/456-46/389 та відкладено її розгляд на 21.01.2008 р. з огляду на посилання позивача на необхідність проведення переговорів щодо можливості укладення мирової угоди з відповідачем.

21.01.2008 р. в судовому засіданні оголошувалася перерва на 18.02.2008 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2008 р. розгляд справи було відкладено на 25.02.2008 р. у зв’язку з неявкою в засідання представника позивача.

25.02.2008 р. розгляд справи не відбувся через перебування судді на лікарняному та був перенесений на 05.03.2008 р., про що сторін повідомлено належним чином.

У судовому засіданні, що відбулося 05.03.2008 р., представник позивача підтримав клопотання про зупинення провадження у справі від 18.02.2008 р., що надійшло через канцелярію суду, а саме: клопотання від 18.02.2008 р., відповідно до якого позивач вважає за доцільне зупинити провадження у справі № 13/456-46/389 до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2007 р. Крім того, позивач наполягав на задоволенні аналогічного клопотання без вихідного номеру і дати, що надійшло до суду 18.02.0008 р. від Громадської організації “Народна спілка “Добробут” за підписом Єршової Г.А. в якості Голови правління відповідача.

Як слідує з матеріалів справи, 01.12.2007 р. рішенням загальних зборів правління Громадської організації “Народна спілка “Добробут” було обрано Єршову Г.А. Ухвалою Бориспілького міськрайонного суду Київської області від 13.12.2007 р. будь-кому з членів організації заборонено виконувати обов’язки голови правління.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вищевказаних клопотань, вважаючи їх такими, що спрямовані на затягування розгляду справи.

Дослідивши вказані клопотання, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки повноваження представника відповідача, який виступає від імені Громадської організації “Народна спілка “Добробут” в ході нового розгляду справи не попорені, довіреність не відкликана. Крім того, невизначеність з приводу обрання чи призначення керівника юридичної особи (відповідача) не можуть впливати на виконання її обов’язків перед контрагентом або ж зупиняти у часі момент встановлення наявності чи відсутності фактів порушення договірних зобов’язань та спричинення збитків. Тобто, наслідки розгляду апеляційної скарги на ухвалу Бориспілького міськрайонного суду Київської області від 13.12.2007 р. не можуть мати значення для правильного вирішення заявленого у серпні 2006 року спору.

В ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Виходячи з позовної заяви Підприємство “Ресурс” всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів України”, посилаючись на ст. 224 Господарського кодексу України та ст. 22 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 11 128 034,96 грн. заборгованості, а також збитки, спричинені невиконанням зобов’язань за генеральним довгостроковим інвестиційно-підрядним контрактом № 1/Б/05 від 18.01.2002 р., а саме:

- 5 176,99 грн. судових витрат, сплачених Відкритим акціонерним товариством Трест “Київміськбуд-6” у зв’язку з поданням позову до Підприємства “Ресурс” про стягнення 505 898,85 грн. заборгованості за договором підряду № 102 від 04.07.2003 р.;

- 11 813,70 грн. відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 151 від 13.07.2005 р.;

100 000,00 грн. штрафу за несвоєчасне погашення кредиту за кредитним договором № 151 від 13.07.2005 р.;

- 101 260,27 грн. пені на несвоєчасну сплату відсотків за кредитним договором № 151 від 13.07.2005 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що був не в змозі розраховуватися з головним підрядником будівництва багатоповерхового житлового будинку у комплексі з об’єктами громадсько-побутового призначення по вул. Борщагівській, 208 у м. Києві у зв’язку з несвоєчасним і неповним виконанням відповідачем обов’язку з інвестування будівництва вказаного об’єкту. Крім того, зазначені порушення, допущені відповідачем, унеможливили розрахунки позивача за кредитним договором № 151 від 13.07.2005 р.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачем перераховано позивачу грошових коштів на суму, більшу ніж реальна вартість виконаних позивач робіт за генеральним довгостроковим інвестиційно-підрядним контрактом № 1/Б/05 від 18.01.2002 р. Зокрема, представник відповідача зазначає, що за період дії договору в рахунок фінансування будівництва ним перераховано 17 293 365,31 грн., а на суму 544 855,00 грн. позивачем проведено повернення коштів. Отже, на суму 3 112 163,31 грн. позивачем не підтверджено цільове використання грошових коштів, адже акти виконаних робіт були надані лише на суму 13 636 347 грн.

Оскільки сторони не виконали вимоги ухвал суду у справі № 13/456-46/389 щодо надання пояснень по справі з врахуванням висновків Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 16.08.2007 р. та подання доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, її розгляд відбувається за наявними матеріалами на підставі положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

18.01.2002 р. між Громадською організацією “Народна спілка “Добробут” в якості замовника-генінвестора та Підприємством “Ресурс” всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів України” в якості генпідрядника-інвестора укладено генеральний довгостроковий інвестиційно-підрядний контракт № 1/Б/02, предметом якого є будівництво житлового будинку в м. Києві по вул. Борщагівській, 208 та підключення його до інженерних мереж міста.

У відповідності з п. 3.1 договору строк здачі об’єкта в експлуатацію встановлюється графіком будівництва, який складається після розробки та затвердження проектно-кошторисної документації і затверджується сторонами угоди.

Після здачі об’єкта в експлуатацію площа житлових та нежитлових приміщень розподіляється пропорційно фактичного внеску у будівництво об’єкту інвестування генпідрядника-інвестора та замовника-генінвестора за вирахуванням частки замовника та службових квартир (п. 3.3).

Згідно з п. 3.7 договору фінансування об’єкту та розподіл житлових та нежитлових приміщень здійснюється в наступному порядку: замовник-генінвестор фінансує 70 %, а його частка загальної площі житлових приміщень складає 72 %, нежитлових —70%; генпідрядник-інвестор фінансує 30 % вартості будівництва та отримує 26 % від загальної площі житлових приміщень та 30 % нежитлових. Крім того, замовник-генінвестор отримує службове житло в розмірі 2 % від загальної площі житлових приміщень.

Загальна вартість об’єкту визначається ресурсним кошторисом будівництва, який розраховується на підставі проектно-кошторисної документації і, по закінченню будівництва, остаточно корегується відповідно до фактичних витрат генпідрядника (п. 3.6 договору).

Як встановлено в п. 3.9 спірної угоди на строк дії контракту генпідрядник-інвестор, за згодою з замовником-генінвестором, має право залучати субінвесторів.

За умовами договору № 1/Б/02 відповідач зобов’язався в повному обсязі забезпечити позивача проектно-кошторисною документацією, необхідною для будівництва об’єкту; на договірній основі надавати позивачу послуги, пов’язані з підготовкою до виконання будівельних робіт та введенням об’єкта в експлуатацію; щомісяця здійснювати контроль та прийом виконаних робіт; здійснювати технічний нагляд за будівництвом, спільно з позивачем забезпечити прийом об’єкту в експлуатацію; негайно повідомляти позивача про обставини, що суттєво заважають або ставлять під сумнів досягнення мети контракту; у двотижневий термін після прийняття об’єкту в експлуатацію надати позивача та субінвесторам документи, необхідні для оформлення права власності на їх частку приміщень; протягом двох місяців з моменту підписання контракту одержати в ДАБК дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт та оформити ордер на будівництво.

Відповідно до п. 4.2 договору від 18.01.2002 р. позивач прийняв на себе зобов’язання забезпечити 100 % фінансування проектно-вишукувальних робіт, в тому числі послуг відповідача, пов’язаних з підготовкою до виконання будівельних робіт та введення об’єкту в експлуатацію, а також будівництва об’єкта відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і графіків виконання вказаних робіт; забезпечити будівництво об’єкту відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та введення в експлуатацію у строк 18 місяців з моменту отримання дозволу на виконання будівельно-монтажних робіт та ордеру на будівництво; укласти договори та виконувати розрахунки з субпідрядними організаціями за виконані роботи; протягом гарантійного строку за свій рахунок усувати виявлені дефекти будівництва недоробки, допущені з його вини; щоквартально проводити звірку взаємних розрахунків з відповідачем та надавати йому інформацію про хід будівництва і можливість контролювати виконання контракту; негайно повідомляти замовника-генінвестора про всі обставини, які суттєво заважають або ставлять під сумнів досягнення мети контракту.

Згідно з ст. 1 контракту строк його дії починається з моменту укладення і закінчується повним виконанням.

Позивач зазначає, що у відповідності з графіком фінансування будівництва у 2005 році відповідач не виконав грошове зобов’язання по інвестування будівництва на суму 10 909 784,00 грн., внаслідок чого позивач несвоєчасно розраховувався з головним підрядником (Відкритим акціонерним товариством трест “Київміськбуд № 6”) та банком-позичальником за кредитним договором № 151 від 13.07.2005 р. Тобто, через порушення відповідачем своїх договірних зобов’язань позивачу було заподіяно 218 250,96 грн. збитків.

Оскільки права та обов’язки сторін за генеральним довгостроковим інвестиційно-підрядним контрактом від 18.01.2002 р. продовжували існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України, розгляд даного спору відбувається відповідно до його правил з огляду на вимоги Прикінцевих па Перехідних положень вказаного акту.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для застосування до відповідача відповідальності за порушення договірних зобов’язань у відносинах з позивачем у вигляді стягнення заборгованості та збитків, з огляду на наступне:

За своєю правовою природою, укладений сторонами генеральний довгостроковий інвестиційно-підрядний контракт № 1/Б/02 є змішаною угодою, що вміщує елементи інвестиційного договору та договору будівельного підряду, оскільки реалізується шляхом створення нового об’єкту нерухомості. До того ж один з суб’єктів угоди бере на себе обов’язок забезпечити фінансування будівництва об’єкту на підставі наданої йому іншою стороною проектної документації та відповідних дозвільних документів.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України “Про інвестиційну діяльність” інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об’єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Відповідно до ст. 5 Закону України “Про інвестиційну діяльність” суб’єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвесторами виступають суб’єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності.

Учасниками інвестиційної діяльності, згідно з ч. 3 вказаної статті можуть бути громадяни та юридичні особи України, інших держав, які забезпечують реалізацію інвестицій як виконавці замовлень або на підставі доручення інвестора.

Частиною 1 ст. 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 879 Цивільного кодексу України матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

На підставі наведеного, при вирішенні даного спору слід керуватися як нормами, які регулюють порядок здійснення інвестиційної діяльності, так і положеннями про договори підряду.

Виходячи зі змісту контракту № 1/Б/02 від 18.01.2002 р. відповідач зобов’язався сумісно з позивачем фінансувати будівництво житлового будинку у м. Києві по вул. Борщагівській, 208, а саме: пропорційно профінансувати вартість об’єкту (70 % та відповідно 30 %).

За твердженнями позивача у 2005 році відповідач не виконав своє зобов’язання з інвестування в будівництво будинку в сумі 10 909 784,00 грн., оскільки обсяги фінансування на 2005 рік склали 13 773 000,00 грн., тоді як відповідач перерахував лише 2 863 216,00 грн. На підтвердження викладеного позивачем приєднано до позовної заяви календарний графік фінансування будівництва житлового будинку № 208 по вул. Борщагівській у м. Києві з якого слідує, що станом на 01.01.2005 р. позивачем виконав робіт на суму 12 472 тис. грн., а відповідач має сплатити у 2005 році 8 255 тис. грн. авансу та 5 518 тис. грн. вартості робіт. При цьому, сплата авансу проводиться до 20 числа поточного місяця у розмірі 60 % від очікуваного виконання будівельно-монтажних робіт.

Розглядаючи даний спір, суд критично ставиться до приєднаного до позовної заяви календарного графіку фінансування будівництва житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 208, оскільки в такому графіку відсутня будь-яка документальна прив’язка до контракту № 1/Б/02 від 18.01.2002 р., а сам договір не містить посилання на календарний графік фінансування, як на невід’ємну його частину та не вказує на такого роду документи. При цьому, судом враховано, що вказаний графік містить печатки організації відповідача та підпис його керівника, разом з тим, сам по собі не може слугувати правочином, що породжує обов’язки чи права для осіб, що його підписали.

Аналіз контракту № 1/Б/02 дає підстави стверджувати, що сторонами не встановлено порядок розрахунків замовником-інвестором за виконані генпідрядником-інвестором будівельні роботи та строки внесення ним грошових коштів в рахунок фінансування об’єкту.

Як вище зазначалося, вимоги позивача в розмірі 10 909 784,00 грн. заявлені як стягнення суми невиконаних зобов’язань по інвестуванню будівництва у 2005 році. Зважаючи на те, що сторонами не визначено в контракті або ж додатковій угоді до нього порядок, строки та розмір коштів, що перераховуються замовником-генінвестором в якості фінансування об’єкту інвестування, вимоги позивач в частині стягнення вказаної суми задоволенню не підлягають як необґрунтовані та такі, що не доведені належними доказами.

Разом з тим, в силу особливостей укладеного контракту обов’язок відповідач зобов’язаний внести кошти на інвестування будівництва в розмірі 70 % та, як замовник, оплатити роботи підрядника.

Як слідує з умов спірного контракту від 18.01.2002 р. обов’язок забезпечення 100 % фінансування проектно-вишукувальних робіт, а також будівництва об’єкту взяв на себе позивач.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата підрядних робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об’єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

За твердженнями відповідача, не запереченими позивачем, у 2005 році інвестиції відповідача в будівництво згідно з контрактом від 18.01.2002 р. склали 2 863 216,00 грн., а за період дії контракту —17 293 365,48 грн. При цьому, за вказаний період позивачем перераховано відповідачу 544 855,00 грн. в якості оплати за послуги, пов’язані з підготовкою до виконання будівельних робіт (п. 4.1.2 контракту —перевезення та монтаж баштового крану, охоронні послуги).

Відповідно до приєднаних до матеріалів справи довідок про вартість виконаних підрядних робіт на об’єкті інвестування за підписами уповноважених осіб позивача та відповідача за період дії договору позивачем виконано підрядних робіт на суму 14 188 807,90 грн.(копія довідки форми КБ-3 за січень-грудень 2002 року на суму 3 442 120,00 грн., за січень 2003 р. на суму 407 125,20 грн., лютий 2003 р. на суму 199 494,00 грн., березень 2003 р. на суму 95 884,80 грн., квітень 2003 р. на суму 121 117,20 грн., травень 2003 р. на суму 99 164,40 грн., червень 2003 р. на суму 78 522,00 грн., липень 2003 р. на суму 389 091,00 грн., серпень 2003 р. на суму 354 405,00 грн., вересень 2003 р. на суму 382 403,00 грн., жовтень 2003 р. на суму 402 261,00 грн., листопад 2003 р. на суму 541 104,60 грн., грудень 2003 р. на суму 244 494,20 р., січень 2004 р. на суму 123 369,60 грн., лютий 2004 р. на суму 264 284,40 грн., березень 2004 р. на суму 439 039,20 грн., квітень 2004 р. на суму 357 242,40 грн., травень 2004 р. на суму 466 902,00 грн., липень 2004 року на суму 251 612,40 грн., серпень 2004 р. на суму 173 410,80 грн., вересень 2004 р. на суму 342 451,20 грн., жовтень 2004 р. на суму 442 366,40 грн., листопад 2004 р. на суму 410 888,40 грн., грудень 2004 р. на суму 384 529,20 грн., січень 2005 р. на суму 507 098,40 грн., лютий 2005 року на суму 568 284,40 грн., березень 2005 р. на суму 812 202,00 грн., квітень 2005 р. на суму 299 481,60 грн., травень 2005 р. на суму 132 569,20 грн., серпень 2005 р. на суму 27 631,20 грн., січень 2006 р. на суму 257 829,60 грн., лютий 2006 р. на суму 583 503,80 грн., березень 2006 р. на суму 168 969,60 грн., квітень 2006 р. на суму 4 123,30 грн. в матеріалах справи).

Таким чином, з наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що за спірний період позивачем виконано робіт на суму 14 188 807,90 грн., а відповідачем перераховано позивачу 16 748 510,48 грн. (за вирахуванням сум повернення).

Отже, обставинами справи стверджується, що позивачем не підтверджено виконання робіт на суму 2 559 702,58 грн., що становить різницю між перерахованими відповідачем позивачу коштами та вартістю виконаних робіт. Викладене дає підстави вести мову про відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем за виконані підрядні роботи.

Розглядаючи даний спір, суд зауважує, що всупереч вимог ухвал від 27.08.2007 р., 01.10.2007 р., 02.11.2007 р. та 18.02.2008 р. сторонами не надано суду письмові пояснення по справі з врахуванням висновків постанови Вищого господарського суду України від 16.08.2007 р. № 13/456 та не подано докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, у зв’язку з чим справу розглянуто за наявними матеріалами без дослідження ресурсного кошторису та проектно-кошторисної документації, що мали бути складені сторонами в рамках спірного контракту.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 218 250,96 грн. збитків, спричинених порушенням умов генерального довгострокового інвестиційно-підрядного контракту № 1/Б/02 від 18.01.2002 р. суд зауважує наступне:

Юридичною підставою настання негативного для порушника наслідку вчиненого правопорушення (відповідальності) є закон, а фактичною —склад цивільного правопорушення. Як відомо, відповідальність настає за наявності протиправності поведінки (дія чи бездіяльність особи), шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду.

Протиправною вважається поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акту або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірних зобов’язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Під шкодою слід розуміти зменшення або втрату певного особистого чи майнового блага, що, в залежності від об’єкта правопорушення, поділяється на майнову (збитки) та немайнову (моральну).

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Крім дії та бездіяльності для настання відповідальності за допущене порушення зобов’язальних правовідносин необхідним є наявність причинного зв’язку між протиправною поведінкою порушника та збитками потерпілої сторони, тобто, протиправна дія або бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи —наслідком протиправної поведінки заподіювача.

Відповідно до ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

З наведеної норми законодавства слідує, що відповідальність може наступити і за відсутності вини особи.

Виходячи з позовної заяви Підприємства “Ресурс” всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів України” просить стягнути з Громадської організації “Народна спілка “Добробут” 5 176,99 грн. збитків, оскільки таку суму коштів позивач мав компенсувати Відкритому акціонерному товариству трест “Київміськбуд-6” в якості судових витрат у господарській справі № 4/327.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2006 р. № 4/327 з Підприємства “Ресурс” Всеукраїнської організації інвалідів Союз організації інвалідів на користь Відкритого акціонерного товариства Трест “Київміськбуд-6” було стягнуто 501 621,50 грн. заборгованості за договором підряду № 102 від 04.07.2003 р., 5 058,99 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Аналіз зазначеного договору № 102 від 04.07.2003 р. дає підстави стверджувати про відсутність в ньому будь-якої прив’язки до укладеного позивачем та відповідачем генерального довгострокового інвестиційно-підрядного контракту № 1/Б/02 від 18.01.2002 р.

Отже, оплату субпідрядних робіт не можна ставити в залежність від фінансування будівництва об’єкту інвестування відповідачем, так як в договорі підряду № 102 відсутні посилання на таку залежність, а за умовами контракту № 1/Б/02 саме позивач зобов’язався забезпечити 100 % фінансування проектно-вишукувальних робіт та будівництва об’єкту.

Крім того, позивач вважає, що бездіяльністю відповідача в питанні фінансування будівництва генпідряднику-інвестору було спричинено 213 073,97 грн. збитків у зв’язку з неможливістю належного виконання умов кредитного договору, а саме: банком-кредитором було виставлено позивачу претензію про сплату 11 813,70 грн. відсотків за користування кредитом, 100 000,00 грн. штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та 101 260,27 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків.

13.07.2005 р. Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк та позивач уклали кредитний договір № 151, предметом якого є надання кредитодавцем (банком) позичальнику (позивачу) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти.

Згідно з додатковою угодою № від 15.07.2005 р. до кредитного договору № 151 від 13.07.2005 р. кредитодавцем було надано позивачу транш кредиту в сумі 2 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 151 цільовим призначенням даного кредиту є поповнення позивачем своїх обігових коштів. Тобто, кредитний договір № 151 не є таким, що укладений позивачем з метою залучення коштів з ціллю їх інвестування в житловий будинок, який будувався на умовах контракту № 1/Б/02, адже кредитний договір не місить у собі відповідного посилання, і позивачем не надано інших доказів, яким би стверджувалося протилежне (листування з банківською установою, рішення органів управління підприємств або уповноважених осіб про необхідність отримання кредиту тощо).

Крім того, кошти, що в силу дії контракту № 1/Б/02 мав сплачувати відповідач, повинні були спрямовуватися на фінансування будівництва, а не на погашення кредиту, що його отримав позивача для поповнення обігових коштів.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено фактів порушенням відповідачем обов’язків за генеральним довгостроковим інвестиційно-підрядним контрактом № 1/Б/02 від 18.01.2002 р. підстави для стягнення з нього збитків в розмірі 218 250,96 грн. відсутні, адже недоведеним є протиправності поведінки, наявність негативних її наслідків та причинного зв’язку між ними, а також вини особи, яка заподіяла шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведено таких обставин, у зв’язку з чим та враховуючи все вищевикладене у позові Підприємства “Ресурс” всеукраїнської організації інвалідів “Союз організації інвалідів України” до Громадської організації “Народна спілка “Добробут” про стягнення 11 128 034,96 грн. заборгованості та збитків слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, решта доданих до матеріалів справи доказів до уваги судом не приймаються як такі, що не мають значення для вирішення справи.

Норми ст. 49 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов’язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                              С.В. Шабунін

Дата підписання: 18.03.2008 р.

справа № 13/456-46/389

05.03.08

За позовом Підприємство "Ресурс" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України"

до Громадська організація "Народна кредитна спілка "Добробут"

про стягнення 11128034,96 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Шабунін С.В.