ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"27" травня 2008 р.

11:00

Справа №  13/33/08

Господарський суд Миколаївської області

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Бєловій А.І.,

з участю представника позивача
-Кравчук О.І., дов. №10541/9/10-000 від 07.12.2007 р. (відповідач, повідомлений
належним чином про час та місце судового розгляду, в судове засідання не
з'явився)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Державної податкової
інспекції у Корабельному районі, 54052, м. Миколаїв, вул. Артема, 1-а,

до фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1(надалі -підприємець ОСОБА_1.), АДРЕСА_1,

про стягнення недоїмки із сплати
єдиного податку та пені, -

В С Т А Н О В
И В:

ДПІ у Корабельному районі
пред'явлено позов до підприємця ОСОБА_1про стягнення з останнього податкового
боргу в сумі 755 грн. 33 коп. за несплату у встановлені законом строки єдиного
податку та пені в сумі 14 грн. 45коп.,  а
всього боргу в сумі 783 грн. 86 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування, а тому згідно чинного
законодавства зобов'язаний, незалежно від здійснення підприємницької діяльності,
щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця сплачувати єдиний податок,
ставку якого визначено органом місцевого самоврядування. У зв'язку з цим,
вважає позивач, підприємцю належить сплатити недоїмку та пеню, яка
нараховується після закінчення встановлених строків погашення узгодженого
податкового зобов'язання на суму податкового боргу із розрахунку 120 відсотків
річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день його погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його
сплаті. Оскільки ОСОБА_1. добровільно не сплатив у встановлені строки за період
діяльності березень - листопад 2007 року єдиний податок, ставка якого встановлена
рішенням Миколаївської міської ради від 18.09.2006 р. за  № 4/14 в сумі 85 грн. щомісячно за вид
діяльності код 60.22.0 “діяльність нерегулярного автомобільного транспорту,
зокрема діяльність таксі”, то податковий борг і нарахована пеня підлягають стягненню
повністю.

Підприємець ОСОБА_1. належним чином
повідомлений про час і місце розгляду справи, але наданими йому ст.ст. 49, 51
КАС України правами  не скористався, в
судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив,
відзив по суті позовної заяви та заперечення проти позову не надав.

Суд визнає, що в матеріалах справи
наявно достатньо доказів, на підставі яких спір може бути вирішено по суті, а
відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідача ОСОБА_1. зареєстровано
як суб'єкта підприємницької діяльності, його взято на облік платників податків,
і, згідно його ж заяви, він є платником єдиного податку, що підтверджується
відповідними свідоцтвом про реєстрацію, заявою та корінцем свідоцтва серії
НОМЕР_1.

У зареєстрованій в державній
податковій службі заяві про право застосування спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності від 11.11.2006р. підприємець ОСОБА_1. зазначив, що видом
його діяльності є діяльність нерегулярного автомобільного транспорту, зокрема
діяльність таксі, код діяльності 60.23.0.

Із змісту уточнення до позовної
заяви від 20.05.2008 р. за № 4434/19/10-019 випливає, що підприємцем ОСОБА_1при
зверненні із заявою від 11.11.2006 р. про право застосування спрощеної системи
оподаткування одноразово сплачено кошти в сумі 255 грн., тобто єдиний податок
за січень -березень 2007 року.

Ставка єдиного податку виду
діяльності код 60.23.0 “діяльність нерегулярного автомобільного транспорту,
зокрема діяльність таксі” встановлена рішенням Миколаївської міської ради від
18.09.2006 р. за  № 4/14 в сумі 85 грн.
щомісячно.

Враховуючи одноразову сплату
підприємцем єдиного податку в сумі 255 грн., в тому числі за березень 2007
року, то вимоги про стягнення заборгованості із сплати єдиного податку не
узгоджується з періодом її виникнення та сумою такої недоїмки.

Більше того, Законом України “Про
державну підтримку малого підприємництва”, Указом Президента України “Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” від 28.06.1999 р. № 746/99 передбачено, що фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності самостійно (за власним бажанням) можуть
обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від здійснення підприємницької
діяльності, за єдиним податком.

Податковим законодавством, зокрема,
Законом України “Про систему оподаткування” встановлено, що об'єктами
оподаткування є доходи (прибуток),
додана вартість продукції (робіт,
послуг),  вартість продукції
(робіт, послуг), у тому  числі  митна, або
її   натуральні   показники,
спеціальне використання  природних
ресурсів,  майно юридичних і фізичних
осіб та інші об'єкти, визначені законами України про оподаткування.

ДПА України в листі від 16.06.2007
р. № 5882/6/17-0416 “Про єдиний податок” надано роз'яснення, що єдиний податок
сплачується виключно з доходів, отриманих фізичною особою -суб'єктом
господарської діяльності.

Отже, діючим законодавством
передбачено, що податки, в тому числі і єдиний податок, сплачуються платниками
за здійснення підприємницької діяльності.

З огляду на викладене, суд відхиляє
твердження позивача про те, що відповідач як платник податку, який обрав
спрощену систему оподаткування, зобов'язаний сплачувати визначену суму єдиного
податку незалежно від здійснення ним підприємницької діяльності.

Ухвалою від 31.03.2008 р.
господарський суд зобов'язав позивача надати докази здійснення відповідачем
підприємницької діяльності за спірний період.

У листі-поясненні за №
3966/9/10-019 від 06.05.2008 р. та в судовому засіданні представник позивача
зазначив про неможливість надати суду витребувані докази здійснення підприємцем
діяльності саме за спірний період та в подальшому, оскільки відповідач не
звітував до ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва з моменту одержання
свідоцтва про сплату єдиного податку.

Згідно ст.69 КАС України, доказами
в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та інших представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.

Оскільки позивачем не надано
доказів здійснення ОСОБА_1підприємницької діяльності як за спірний період:
березень -листопад 2007 року, так і в подальшому, то підстав для задоволення
позовних вимог суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 159, 161-163 КАС
України, господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Постанову
може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня складення
постанови в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, з
наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня
складання постанови в повному обсязі без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя