ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.05.08р.

Справа № 35/60-08(1/76-08)

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат",

м. Кривий ріг Дніпропетровської області

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання дійсним правочину

Суддя Широбокова Л.П.

Представники:

від позивача -Каретна Є.В.,представник, дов. №53-02/39 від 05.01.2007р.

від відповідача - Лотанюк С.В., в.о.нач. адмін.відділу, дов.№853 від 03.03.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

В січні 2007р. Відкрите акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" звернулося до господарського суду з позовом, у якому просить визнати правочин, укладений в усній формі з Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" про встановлення тарифу (ціни) договору №53-06/105 від 28.11.2005р. дійсним з 01.12.2007р. та зобов'язати відповідача укласти додаткову угоду №1 до зазначеного договору в редакції Позивача.

23.02.2008р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить визнати правочин, який укладений в усній формі між позивачем та відповідачем про встановлення тарифу (ціни) договору №53-06/105 від 28.11.2005р. для інших споживачів у розмірі 330,00 грн з ПДВ дійсним з 01.12.2007р. та зобов’язати Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" укласти додаткову угоду №1 до договору №53-06/105 від 28.11.2005р. в редакції ВАТ «Кривбасзалізрудком».

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач прийняв рішення про збільшення тарифів на теплопостачання, які погодив з Криворізькою міською радою, та направив відповідачу рахунок №435 від 28.02.2007р. із зазначенням нової ціни, який відповідач прийняв до оплати, про що сторонами складалися акти погашення взаємної заборгованості. Вважає, що таким чином сторони досягли згоди щодо зміни ціни на послуги з теплопостачання та посилається на ст. 218 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач направив відповідачу додаткову угоду про внесення цих змін до договору, яку відповідач відмовився підписати.

Розпорядженням голови суду від 08.04.2008р. справа передана НП розгляд судді Широбоковій Л.П.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач вимоги не визнає, мотивуючи наступним. Відповідач не може погодитися із запропонованою позивачем ціною на теплопостачання, оскільки згідно Рішення Криворізької міської ради сам відповідач постачає теплову енергію іншим споживачам за ціною 270,00 грн, та збитки відповідача будуть становити 61 тис. грн на рік. Посилається на те, що зміна умов договору в односторонньому порядку не допускається, а сторонами не укладалася письмова угода про зміну ціни, та вважає, що факт підписання актів взаємних розрахунків не свідчить сам по собі про прийняття відповідачем нових умов договору.

Представник Позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та не погодився з доводами відповідача, представник відповідача просив в позові відмовити.

За згодою представників сторін в судовому засіданні оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" споживач (надалі –відповідач) та Відкритим акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" –постачальник (надалі –позивач) було укладено договір №53-06/105 від 28.11.2005р. на користування тепловою енергією у вигляді гарячої води на опалення, строком до 31.12.2006 р. та який відповідно до п. 10.1. вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього Договору. Доказів розірвання цього Договору в спірний період суду не надано.

В додатку №1 до договору сторони визначили ціну за 1 Гкал теплової енергії –91,67 грн без ПДВ, для населення –54,17 грн без ПДВ. Розбіжності, що виникли у сторін при укладення договору, врегульовані рішенням суду від 23.03.2006р. у справі №13/51.

Листом №453 від 21.03.2007р. позивач направив відповідачу проект додаткової угоди №1 від 01.02.2007р., в якій запропонував внести зміни в Додаток №1 до договору та змінити ціни на теплопостачання, а саме для категорії «інші споживачі»встановити ціну 330,00 грн з ПДВ за 1 Гкал, виключити п. 2.1, змінити п. 2.3. Додатку №1 щодо загальної суми договору.

Відповідач відмовився прийняти вказані зміни до договору, про що направив позивачу лист №1799 від 12.04.2007р.

На оплату теплової енергії позивач також надав відповідачу рахунок №435 від 28.02.2007р., в якому вказав, зокрема, вартість теплоенергії 330,00 грн з ПДВ.

Відповідно до ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 205, 206 Цивільного кодексу України встановлює форми правочинів, одним із яких являється договір, та згідно яких усно можуть бути вчинені правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення. Відповідно до ст. 208 цього Кодексу письмова форма правочину вимагається при вчиненні правочинів між юридичними особами, а також фізичними особами між собою, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 340 грн.

Недодержання сторонами письмової форми правочину відповідно до ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України, немає наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом. Вчинення усного правочину може підтверджуватися лише письмовими доказами, та твердження про його вчинення не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

В п. 8.1. договору сторони також визначили, що розбіжності та спори між сторонами, пов’язані з виконанням, зміною та розірванням договору, вирішуються шляхом проведення переговорів, обміном листами, укладенням додаткових угод.

Зважаючи на це, неможливо вважати укладенням договору (правочину) чи внесенням змін в договір шляхом направлення рахунку на оплату та підписанням актів взаємозаліку, в яких не зазначені ціни, та відсутні правові підстави для визнання такого правочину дійсним.

Згідно ст. 20 Закону України «Про теплопостачання»тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Стаття 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»встановлює, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством,тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та іншихпослуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності, тобто тариф на теплопостачання, який запропонував позивач в додатковій угоді, повинен бути погоджений з виконавчими органами міської ради.

Відповідно до ст. 51, 53 цього Закону виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. За результатами розгляду питань приймаються рішення виконавчого комітету.

Таким чином, нова ціна на послуги з теплопостачання, що надаються позивачем, повинна бути погоджена саме колегіальним органом –виконавчим комітетом Криворізької міської ради.

На підтвердження погодження спірної ціни позивач надав лист виконавчого комітету Криворізької міської ради №6/10-488 від 27.02.2007р., підписаний першим заступником міського голови, з якого не вбачається, що тарифи погоджені саме колегіальним органом –виконавчим комітетом. Вказаний лист не може бути належною підставою для зміни тарифу на теплопостачання.

З огляду на викладене, у позивача відсутні підстави змінювати тариф на теплопостачання, а, отже, і вносити зміни в договір №53-06/105 від 28.11.2005р. на користування тепловою енергією у вигляді гарячої води на опалення, що укладений з відповідачем, та в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі відносяться на позивача.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 205, 206 Цивільного кодексу України господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з часу його підписання та в цей термін може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

Л.П. Широбокова

Рішення підписано 30 травня 2008 р.