ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2008 р.

№ 23/122-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

ТОВ "Альфа-Сервіс"

на постанову

та на постанову

господарського суду міста Києва від 11.05.2007

Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2007

у справі

господарського суду

№ 23/122-б

м.Києва

за заявою

ДПІ у Шевченківському районі м.Києва

до

ТОВ "Альфа-Сервіс"

про

Банкрутство

за участю представників сторін:

від ТОВ " Альфа-Сервіс" –Мельник В.І.

від ДПІ у Шевченківському районі м. Києва –Стеценко О.Л.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 11.05.2007 у справі № 23/122-б ( суддя Демидова А.М.) визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю “Альфа-Сервіс”, припинено процедуру розпорядження майном, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора на підставі ст.ст.22-24,52 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2007( колегія суддів : Коваленко В.М., Вербицька О.В., Гарник Л.Л.) постанову господарського суду міста Києва від 11.05.2007 у справі № 23/122-б залишено без змін , а апеляційну скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами,           ТОВ "Альфа-Сервіс" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду міста Києва від 11.05.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 у справі № 23/122-б, а провадження у справі припинити, посилаючись на порушення судами норм ГПК України, Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Вищого господарського суду України , переглянувши в касаційному порядку постанови місцевого та апеляційного господарських судів, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2007 порушено провадження у справі за № 23/122-б про банкрутство ТОВ "Альфа-Сервіс" за особливостями, передбаченими ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” .

Статтею 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також, за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Наведена норма передбачає, що заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника є підставою для порушення провадження у справі й у випадку наявності будь-якої з підстав, передбачених статтею 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Місцевим господарським судом в постанові від 11.05.2007 встановлено, що представник заявника надав оригінал витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ № 185669 за станом на 28.04.2007, у якому значиться, що відомості про юридичну особу –Товариство з обмеженою відповідальністю “Альфа-сервіс” не підтверджені. Також, надано суду оригінал довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ № 185668 станом на 28.04.2007 р., у якій зазначено про внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю “Альфа-Сервіс” від 27.03.2007 р. № 1 009160.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців ” №755-IV від 15.05.2003р. в редакції Закону № 2452-1У від 03.03.2005, місцезнаходження юридичної особи –адреса органу або особи які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені ( далі –виконавчий орган).

Згідно з ст.17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців ” в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.18 вказаного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, якщо відомості , які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Вказаний Закон також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що, відповідно до вимог ст. 34 ГПК України, лише факт внесення відомостей про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням до реєстру може слугувати доказом відсутності боржника.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження наявності в реєстрі запису про відсутність юридичної особи боржника за її місцем знаходження. В зв'язку з чим, посилання суду апеляційної інстанції на акт обстеження місцезнаходження підприємства згідно якого товариство за юридичною адресою відсутнє, а також на відповідь на доручення щодо розшуку службових осіб Товариства є безпідставними.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в установлений частиною сьомою цієї статті строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. У повідомленні зазначаються підстава його надіслання, остання дата одержання державним реєстратором реєстраційної картки від юридичної особи або найменування органу державної податкової служби, який надіслав повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, та дата цього повідомлення.

Державний реєстратор залишає реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу без розгляду та повідомляє про це заявника у випадках і в порядку, встановлених частиною п'ятою цієї статті. У разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Виходячи з викладеного, Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку стосовно того, що вказані норми передбачають можливість внесення реєстратором, після дотримання передбаченої ст. 19 Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" процедури, до реєстру запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням , а також запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу. Внесення вказаних записів має різну правову природу, а також різні правові наслідки , в зв'язку з чим , вказані відомості не є тотожними, тобто внесення до реєстру запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу не може слугувати доказом відсутності боржника, чому суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Альфа-Сервіс" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 та постанову господарського суду міста Києва від 11.05.2007 у справі 3 23/122-б скасувати.

Справу направити на розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий           І.Ю. Панова

Судді                                                                                  А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич