ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 07/2124а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2008 р.

9год., м. Черкаси

За адміністративним позовом контрольно-ревізійного управління у Черкаській області

до підприємства Уманської виправної колонії №129

за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області

про зобов’язання виконати вимоги

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Ковба І.М.

Представники сторін та третіх осіб:

від позивача: Чепурний О.П. –за довіреністю від 07.08.2008р., Суха Т.В. –за довіреністю від 02.06.2008р.;

від відповідача: Поляков С.Р. –за довіреністю від 21.05.2008р.;

від третьої особи: Поляков С.Р. –за довіреністю від 28.07.2008р.

Заявлено адміністративний позов про зобов’язання відповідача вжити заходів щодо повернення використаних на придання автомобіля Шевроле Авео коштів у сумі 61400грн. шляхом звернення до Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області з позовом про стягнення 61400грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що проведеною ним ревізією фінансово-господарської діяльності відповідача було встановлено, що останній в порушення вимог ст.ст. 74, 75, 77 Господарського кодексу України за відсутності у фінансовому плані підприємства на 2007р. витрат на придбання автомобіля витратив у 2007р. 61400грн. на придбання автомобіля Шевроле Авео і за відсутності законних підстав безоплатно передав його управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області, чим заподіяв підприємству збитки на вказану суму. Лист-вимогу позивача від 09.07.2007р. №23-08/61-3869 про усунення цього порушення відповідач залишив без виконання.

У засіданні суду представники позивача адміністративний позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Відповідач проти позову заперечив, оскільки не вважає, що придбання автомобіля Шевроле Авео і безоплатна передача цього автомобіля управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області були здійснені ним з порушенням вимог ст.ст. 74, 75, 77 Господарського кодексу України з огляду на те, що ці господарські операції здійснювалися за погодженням з Державним департаментом України з питань виконання покарань і згодом були внесені до фінансового плану підприємства на 2007р..

У засіданні суду представник відповідача і третьої особи підтримав заперечення проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

У червні 2007р. позивачем на виконання плану контрольно-ревізійної роботи контрольно-ревізійного управління України на другий квартал 2007р. була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності відповідача за період роботи з 01.01.2006р. по 30.04.2007р. За результатами цієї ревізії був складений акт від 27.06.2007р. №08-26/16.

Ревізією було встановлено, що у фінансовому плані відповідач на 2007р. не були передбачені витрати на придбання легкового автомобіля, проте за платіжним дорученням від 06.02.2007р. №127 відповідач перерахував ТОВ „УкрАвтоЗАЗ-Сервіс” 60900грн. за автомобіль Шевроле Авео і на виконання наказу управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області від 09.02.2007р. №29 безоплатно передав цей автомобіль названому управлінню що є порушенням вимог ч. 5 ст. 75 і ч. 6 ст. 74 Господарського кодексу України. Крім того, відповідач провів оплату консалтингових послуг на придбання цього автомобіля у сумі 500грн. Від продавця - ТОВ „УкрАвтоЗАЗ-Сервіс” автомобіль Шевроле Авео одержала особа, яка не є працівником відповідача, на підставі доручення, яке не значиться за відповідачем. У період проведення ревізії погодження з Державним департаментом України з питань виконання покарань на безоплатну передачу автомобіля Шевроле Авео управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області відповідачем не надавалося. Внаслідок вказаних вище порушень за висновком ревізії відповідачу завдано збитків на суму 61400грн.

На підставі акта ревізії від 27.06.2007р. №08-26/16 позивач надіслав відповідачу лист від 09.07.2007р. №23-08/61-3869, у якому, зокрема, пред’явив вимогу про вжиття заходів щодо повернення коштів, використаних на придбання автомобіля Шевроле Авео для управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області у сумі 61400грн.

Відповідач листом від 13.07.2007р.№21/2262 повідомив позивача, що на виконання вимог щодо вжиття заходів щодо повернення коштів у сумі 61400грн. він надіслав листа від 12.07.2007р. №6/2257 до управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області з вимогою повернути кошти, витрачені на придбання автомобіля Шевроле Авео.

Листом від 20.07.2007р. №8/2952 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області відмовило відповідачу у поверненні коштів за отриманий автомобіль Шевроле Авео, оскільки вважає такі вимоги безпідставними.

Відповідач не заперечив встановлені ревізією факти оплати ним автомобіля Шевроле Авео у сумі 60900грн., консалтингових послуг на придбання цього автомобіля у сумі 500грн. і безоплатної передачі його управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області.

Придбання відповідачем автомобіля Шевроле Авео за власні кошти було узгоджено управлінням Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області з Державним департаментом України з питань виконання покарань, що підтверджується листом від 07.12.2006р. №21/4959, на якому є резолюція заступника голови Державного департаменту України з питань виконання покарань Височанського А.Ф. про дозвіл на придбання відповідачем автомобіля згідно з чинним законодавством.

Передачу автомобіля Шевроле Авео управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області відповідач здійснив на виконання наказу цього управління від 09.02.2007р. №29 ”Про передачу транспортних засобів”.

Листом від 27.02.2007р. №21/1824/ВС Державний департамент України з питань виконання покарань дозволив безоплатну передачу легкового автомобіля Шевроле Авео з балансу відповідача на баланс управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області.

Листом від 06.06.2008р. №18/85 Державний департамент України з питань виконання покарань підтвердив факт надання ним дозволу на таку передачу автомобіля Шевроле Авео відповідачем управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області.

24 жовтня 2007р. до фінансового плану відповідача на 2007р. в установленому порядку були внесені зміни, внаслідок чого до фінансового плану відповідача були включені витрати, пов’язані з придбанням і безоплатною передачею автомобіля. у сумі 61400грн. Ці зміни були погоджені з Державним департаментом України з питань виконання покарань і затверджені управлінням Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області.

Згідно з статутом відповідача останній, як підприємство, заснований на державній власності, підпорядкований безпосередньо управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області, а також Державному департаменту України з питань виконання покарань, який здійснює права та виконує обов’язки засновника підприємства щодо управління ним безпосередньо або через управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області.

Пунктами 4.2 та 4.4 ст. 4 статуту відповідача передбачено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за підприємством на праві повного господарського відання. Відчуження майна, яке є держаною власністю і закріплене за підприємством, здійснюється за погодженням з Державним департаментом України з питань виконання покарань в порядку, встановленому чинним законодавством.

Положенням про управління (відділ) Державного департаменту України з питань виконання покарань в Автономній республіці Крим, області, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 06.11.1999р. №157 передбачено, що управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в області є територіальним органом управлінні кримінально-виконавчої системи в області, який забезпечує проведення у життя державної політики у сфері виконання кримінальних покарань і підпорядковується Державному департаменту України з питань виконання покарань.

Відповідно до пп. 9 п. 5 та п. 9 Положенням про управління (відділ) Державного департаменту України з питань виконання покарань в Автономній республіці Крим, області управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах повноважень, визначених законодавством та нормативно-правовими актами Департаменту, функції з управління майном підпорядкованих підприємств і установ, а начальник управління видає у межах своєї компетенції накази, вказівки, які є обов’язковими до виконання підпорядкованими органами та установами.

Статтею 74 Господарського кодексу України встановлено:

1. Державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

2. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

6. Збитки, завдані державному комерційному підприємству внаслідок виконання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, які було визнано судом неконституційними або недійсними, підлягають відшкодуванню зазначеними органами добровільно або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 75 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. Відчужувати майнові об'єкти, що належать до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно належить, і лише на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом. Розпоряджатися в інший спосіб майном, що належить до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені цим Кодексом та іншими законами.

За змістом ст. 76 Господарського кодексу України казенні підприємства створюються у галузях народного господарства, в яких:

законом дозволено здійснення господарської діяльності лише державним підприємствам;

основним (понад п'ятдесят відсотків) споживачем продукції (робіт, послуг) виступає держава;

за умовами господарювання неможлива вільна конкуренція товаровиробників чи споживачів;

переважаючим (понад п'ятдесят відсотків) є виробництво суспільно необхідної продукції (робіт, послуг), яке за своїми умовами і характером потреб, що ним задовольняються, як правило, не може бути рентабельним;

приватизацію майнових комплексів державних підприємств заборонено законом.

Казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Реорганізація і ліквідація казенного підприємства проводяться відповідно до вимог цього Кодексу за рішенням органу, до компетенції якого належить створення даного підприємства.

Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління в обсязі, зазначеному в статуті підприємства.

Казенне підприємство є юридичною особою, має відповідні рахунки в установах державного банку, печатку із своїм найменуванням.

Орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, затверджує статут підприємства, призначає його керівника, дає дозвіл на здійснення казенним підприємством господарської діяльності, визначає види продукції (робіт, послуг), на виробництво та реалізацію якої поширюється зазначений дозвіл.

Найменування казенного підприємства повинно містити слова "казенне підприємство".

Згідно з частинами 3, 4 ст. 77 Господарського кодексу України орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, здійснює контроль за використанням та збереженням належного підприємству майна, і має право вилучити у казенного підприємства майно, яке не використовується або використовується не за призначенням, та розпорядитися ним у межах своїх повноважень. Казенне підприємство не має права відчужувати або іншим способом розпоряджатися закріпленим за ним майном, що належить до основних фондів, без попередньої згоди органу, до сфери управління якого воно входить.

Статтею 13 Закону України від 23.06.2005р. №2713-ІУ „Про Державну кримінально-виконавчу службу України встановлено, що підприємства установ виконання покарань є казенними підприємствами, які здійснюють некомерційну господарську діяльність без мети одержання прибутку для забезпечення професійно-технічного навчання засуджених та залучення їх до праці. Підприємства установ виконання покарань проводять свою діяльність відповідно до законодавства з урахуванням, зокрема, таких особливостей:

1) засновником підприємств установ виконання покарань є центральний орган виконавчої влади з питань виконання покарань, який затверджує їх статути;

2) створення, реорганізація і ліквідація підприємств установ виконання покарань, розпорядження їх майном здійснюються центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань.

Стаття 8 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” передбачає, що контрольно-ревізійні управління в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі виконують, зокрема, такі функції:

проводять у підконтрольних установах ревізії фінансово-господарської діяльності, використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, стану і достовірності бухгалтерського обліку та фінансової звітності;

здійснюють державний фінансовий аудит виконання державних (бюджетних) програм, діяльності бюджетних установ, суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також інших суб'єктів господарювання, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно;

здійснюють контроль за усуненням недоліків і порушень, виявлених під час проведення державного фінансового контролю.

Статтею 10 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі надані, зокрема, такі права:

перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо);

одержувати від службових і матеріально відповідальних осіб об'єктів, що ревізуються, письмові пояснення з питань, які виникають у ході ревізій;

пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства;

звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

З огляду на приведені вище обставини та норми законодавства господарський суд прийшов до висновку, що оплата відповідачем автомобіля Шевроле Авео і передача його управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Черкаській області відбулася з волі центрального органу управління щодо відповідача - Державного департаменту України з питань виконання покарань, що не суперечить вимогам законодавства. При цьому автомобіль Шевроле Авео залишився у державній власності.

За таких обставин адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

У адміністративному позові відмовити повністю.

Ця постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ Дорошенко М.В.