ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008 р.

№ 30/279-07-7758

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Одеська залізниця"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 11.03.2008р.

у справі

господарського суду

№30/279-07-7758

Одеської області

за позовом

державного підприємства "Одеська залізниця"

до

третя особа

Одеської міської ради

Міністерство транспорту та зв'язку

про

за участю представників сторін

позивача -

відповідача -

третьої особи -

визнання права власності

не з'явився

не з'явився

не з'явився

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2007 року державне підприємство "Одеська залізниця" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерства транспорту та зв'язку України про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права державної власності на комплекс будівель –приміщень: адміністративна будівля (літ."А") загальною площею 262,3 кв.м; склад (літ."Б") загальною площею 542,7 кв.м; склад (літ."В") загальною площею 2082,5 кв.м; склад (літ."Г") загальною площею 349,3 кв.м; склад (літ."Д") загальною площею 349,3 кв.м; склад (літ."И") загальною площею 80,5 кв.м; майстерня (літ."К") загальною площею 54,8 кв.м; склад (літ."Л") загальною площею 183,2 кв.м; адміністративна будівля (літ."М") загальною площею 388,9 кв.м; столярний цех (літ."Н") загальною площею 79,4 кв.м; склад (літ."О") загальною площею 849,6 кв.м; туалет (літ."П") загальною площею 2,8 кв.м; склад (літ."Р") загальною площею 394,4 кв.м; склад-гараж (літ."С") загальною площею 207,4 кв.м; склад (літ."У") загальною площею 575,7 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Степна, 2, та перебувають у повному господарському віданні державного підприємства "Одеська залізниця".

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.11.2007р. (суддя Рога Н.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права державної власності на комплекс будівель –приміщень: адміністративна будівля (літ."А") загальною площею 262,3 кв.м; склад (літ."Б") загальною площею 542,7 кв.м; склад (літ."В") загальною площею 2082,5 кв.м; склад (літ."Г") загальною площею 349,3 кв.м; склад (літ."Д") загальною площею 349,3 кв.м; склад (літ."И") загальною площею 80,5 кв.м; майстерня (літ."К") загальною площею 54,8 кв.м; склад (літ."Л") загальною площею 183,2 кв.м; адміністративна будівля (літ."М") загальною площею 388,9 кв.м; столярний цех (літ."Н") загальною площею 79,4 кв.м; склад (літ."О") загальною площею 849,6 кв.м; туалет (літ."П") загальною площею 2,8 кв.м; склад (літ."Р") загальною площею 394,4 кв.м; склад-гараж (літ."С") загальною площею 207,4 кв.м; склад (літ."У") загальною площею 575,7 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Степна, 2, та перебувають у повному господарському віданні державного підприємства "Одеська залізниця".

Рішення вмотивоване тим, що судовий захист права власності та майнових інтересів власників, здійснюється шляхом розгляду справи, зокрема про визнання права власності та за іншими позовами, пов'язаними з охороною права власності, відповідні положення поширюються також на підприємства і організації, які хоча й не є власниками, але володіють майном з підстав, передбачених законодавством (на праві повного господарського відання або на праві оперативного управління), що прямо витікає з ст.136 Господарського кодексу України, тому позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Одеська міська рада звернулась з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що господарським судом першої інстанції оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.03.2008р. (судді Жеков В.І., Картере В.І., Пироговський В.Т.) рішення господарського суду Одеської області скасовано та прийняте нове рішення про відмову в позові, посилаючись на те, що права та законні інтереси Одеської залізниці що стосується визнання права власності на об'єкти нерухомості –не порушено, оскільки у даному випадку мова йде про право власності, яке належить державі –і право на звернення з позовом щодо захисту інтересів держави надано уповноваженому органу центральної влади –Міністерству транспорту та зв'язку.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, державне підприємство "Одеська залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Господарським судом Одеської області встановлено, що Одеська залізниця, згідно Статуту залізниць України, є територіально-галузевим об'єднанням, заснованим на державній власності та підпорядкованим Державній адміністрації залізничного транспорту України, що входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України.

Згідно розділу 4 Статуту Одеської залізниці майно залізниці є державною власністю і закріплюється за нею на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання залізниця володіє, користується та розпоряджається вищевказаним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту.

Починаючи з 1951р. на території, що була виділена Одеській залізниці в м. Одеса по вул. Степна, 2, здійснювалося будівництво об'єктів нерухомості, а саме було збудовано: адміністративну будівлю (1951 рік побудови) загальною площею 262,3 кв.м (літ."А"), склад (літ."Б") загальною площею 542,7 кв.м, склад (літ."В") загальною площею 2082,5 кв.м, склад (літ."Г") загальною площею 349,3 кв.м, склад (літ."Д") загальною площею 349,3 кв.м, склад (літ."И") загальною площею 80,5 кв.м, майстерню (літ."К") загальною площею 54,8 кв.м, склад (літ."Л") загальною площею 183,2 кв.м, адміністративну будівлю (літ."М") загальною площею 388,9 кв.м, столярний цех (літ."Н") загальною площею 79,4 кв.м, склад (літ."О") загальною площею 849,6 кв.м, туалет (літ."П") загальною площею 2,8 кв.м, склад (літ."Р") загальною площею 394 кв.м, склад-гараж (літ."С") загальною площею 207,4 кв.м, склад (літ."У") загальною площею 575,7 кв.м. Закінчені будівництвом об'єкти були прийняті до експлуатації державними приймальними комісіями, призначеними Одеською залізницею. Всі зазначені об'єкти знаходяться на бухгалтерському обліку (балансі) Одеської залізниці, на них здійснюються амортизаційні нарахування.

13 липня 2000 року, відповідно до рішення Одеської міської ради від 28.04.2000р. №1234-ХХІІІ, Одеською міською радою Одеській залізниці було видано Державний акт на право постійного користування І-ОД №000301, згідно якого Одеській залізниці у постійне користування надано 377,06 га землі в межах згідно з планом землекористування для виробничої діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст.133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права –право господарського відання, право оперативного управління. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб’єктів господарювання.

Відповідно до ст.136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що Одеська залізниця, яка є державним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, що засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства транспорту і зв'язку України, майно якої є державною власністю і належить їй на праві господарського відання, правомірно звернулося до суду з даним позовом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що комплекс будівель-приміщень за адресою: м.Одеса, вул. Степна, 2, знаходиться на балансі відокремленого підрозділу "Служба матеріально-технічного забезпечення Одеської залізниці" державного підприємства "Одеська залізниця". На будівлі та споруди, які входять до складу зазначеного об'єкту ведуться інвентарні картки для обліку основних засобів.

На замовлення позивача комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" проведено інвентаризаційні роботи та виготовлено технічний паспорт від 21.11.2006р. на зазначений об'єкт.

Листами від 29.03.2007р. №НХ-13/1180, та від 11.06.2007р. №НХ-13/2495, державне підприємство "Одеська залізниця" в особі свого відокремленого структурного підрозділу - служби матеріально-технічного забезпечення, з метою проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна —комплекс будівель-приміщень, розташованих за адресою: м.Одеса, вул. Степна, 2, звернулось до Одеської міської ради з проханням оформити свідоцтво про право державної власності на об'єкт.

Листами від 24.04.2007р. №5186 і від 11.07.2007р. №8149 юридичним управлінням Одеської міської ради надано відповідь про можливість розгляду питання щодо оформлення права власності лише після надання акту державної комісії про прийняття об'єкта по вул. Степній, 2 і введення його в експлуатацію.

Листом від 24.05.2007р. №Т-1114 Державний архів області повідомив позивача про відсутність архівів введення до експлуатації будівель головного матеріального складу по вул. Степна, 2.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до ст.326 ЦК України право надання позову про визнання права власності на майно, якщо це право оспорюється або у разі втрати правовстановлюючого документа, надано власнику майна. Що стосується державної власності – то, відповідно до ч.2 ст.141 ГК України – управління об'єктами, які належать державі покладено на Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, на центральні та місцеві органи виконавчої влади.

Статтею 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 21 ГПК України передбачає, що позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що права та законні інтереси Одеської залізниці що стосується визнання права власності на об'єкти нерухомості –не порушено.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки при розгляді даної справи по суті судами попередніх інстанцій не було звернуто уваги та надано належної юридичної оцінки процесуально-правовому становищу сторін у справі.

Окрім того, перебування майна на балансі підприємства не є без спірною ознакою права власності на нього, оскільки як вбачається з правового аналізу чинного законодавства майно не втрачає статус державної власності незалежно від того, на балансі якого державного підприємства, установи чи організації воно перебуває.

Статтею 5 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що майно закріплене за залізницями є загальнодержавною власністю.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976р. №11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Місцевий та апеляційний господарські суди при встановленні вказаних фактів дійшли до протилежних висновків; водночас колегія Вищого господарського суду України на має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що спір розглянуто судами першої та апеляційної інстанцій без дослідження в повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності та призвело до прийняття рішень з помилковим застосуванням норм права.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Одеська залізниця" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.03.2008р. та рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2007р. у справі №30/279-07-7758 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська