СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"15"
квітня 2008 р.

справа
№ 20-5/605

За
позовом: Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія
Севастопольенерго” (99040
м. Севастополь,  вул. Хрустальова, 44)

до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (99009 м. Севастополь, АДРЕСА_1)

про
стягнення заборгованості в розмірі
28219,36  грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Позивач: Гладченко О.І.,
довіреність № 10/0/2-08 від 02.01.2008;

Відповідач: не з'явився.

Суть спору:

Позивач,
ВАТ “Енергетична компанія Севастопольенерго”, звернувся до суду з позовом до
відповідача, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості в розмірі  28219,36  грн.,
з яких: 18188,72 грн. - заборгованість за активне споживання нарахована
по акту,  4201,55 грн. - заборгованість
за активне споживання, 1201,78 грн. -3% річних, 4618,31 грн. -збитки від
інфляції.

Ухвалою
суду від 12.03.2008 суд замінив відповідача - суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2 на належного -суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Свої
вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачами умов договору №
2604 від 04.09.2000.

Відповідач
в судове засідання неодноразово не з'являвся, відзив на позовну заяву не надав,
про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому
порядку, ухвала про заміну неналежного відповідача отримана відповідачем
особисто 15.03.2008 (а.с. 56).

Представнику
позивача в судовому засіданні роз'яснені його процесуальні права і обов'язки,
передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу  України.

Суд визнав можливим розглянути справу в
порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши
надані докази, суд, -

встановив:

Відносини
електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про
електроенергетику”, Порядком постачання електричної енергії споживачам,
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 № 441 в
редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2002  № 475 та Правилами користування електричною
енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 в редакції постанови
НКРЕ від 22.08.2002  № 928.

Відповідно до статті 275
Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про
електроенергетику” споживання енергії можливе
лише  на  підставі
договору  з енергопостачальником.

04.09.2000
між ВАТ ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник),
СПД ОСОБА_1. (Споживач) укладений Договір № 2604 про постачання
електричної енергії строком дії із дня підписання по 04.09.2001. Він вважається
продовженим на наступний рік, якщо ні одна із сторін не заявить про його
розірвання або зміну не менш ніж за 30 днів до закінчення дії Договору.

Цей
договір не був розірваний. Сторонами вчинялись дії по його виконанню.

Як
вбачається з матеріалів справи, після 04.09.2001 і на момент виникнення спірних
взаємовідносин та звернення з позовом в господарський суд ВАТ ЕК
“Севастопольенерго” забезпечувало СПД ОСОБА_1. електроенергією, а СПД
ОСОБА_1.  користувався нею і частково
оплачувало спожиту електроенергію, що є проявом погодження сторін на
продовження договірних відносин.

З
урахуванням викладеного та беручи до уваги положення статті 275 Господарського
кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику”
слід вважати, що ВАТ ЕК “Севастопольенерго” поставляло, а СПД ОСОБА_1.
користувався електроенергією на підставі Договору № 2604 від 04.09.2000 (далі
-Договору).

Згідно
зі ст. 629 Цивільного кодексу України Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно
до ч. 2 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” Споживач енергії
зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору
про постачання енергії.

Пунктом
5.1 Правил користування електричною енергією встановлено, що Договір про
постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини
між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою
діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.

Пунктом
1.2.1 Договору передбачено обов'язок відповідача оплачувати вартість
електричної енергії відповідно до умов Додатку № 5.

Як
вбачається із матеріалів справи, при
проведенні перевірки технічного стану розрахункових приладів звіту
01.09.2005 представниками позивача було встановлено, що на розрахунковому
приладі звіту електроенергії САУ-195 № 103767 порушені пломби Держстандарту,
порушені пломби енергопостачающій організації, на кришках клемників
елктролічилника , лічильник при навантажені не працює.

В
результаті перевірки складений акт № 0082354 про порушення Правил користування
електроенергії. Лічильник САУ-195 №103767 направлений на експертизу.

Проведеної
ДП „Севастопольстандартметрологія” експертизою електролічильника встановлено
порушення держпломб, відставання диска при навантаженні при навантаження на
33%. У висновку експерта вказано, що електролічильник №103767  САУ підлягає вилученню у зв'язку із
порушенням пломб.

На
підставі акту № 0082354 від 01.09.2005 встановлений розмір заподіяної шкоди
згідно з п. 2.1-2.3 Методики обчислення обсягу електричної енергії,
недоврахованої унаслідок порушення споживачем Правил користування електричною
енергією. Обсяг недоврахованої електроенергії склав 60755 кВт. Виписаний
рахунок № 36348 від 08.09.2005, кий боржником сплачений не був.

Відповідно
до п. 10.2.2 Правил користування електричною енергією Споживач електричної
енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених
на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Крім
того, у зв'язку з тим, що лічильник електроенергії був знятий на експертизу,
споживання електроенергії в період з 01.09.2005 по 05.10.2005 здійснювалось без
приладу обліку.

За
вказаний період здійснено нарахування виходячи із середньодобового споживання
за попередній період, виписані рахунки для оплати на суму 4201,55 грн., які не
були оплачені відповідачем.

Згідно
положень статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003р. та
статей 525, 526  Цивільного кодексу
України № 435-ІV від 16.01.2003р. зобов'язання повинні виконуватись належним
чином  відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Також
позивач просить стягнути з відповідача
збитки від інфляції та 3% річних.

Згідно
ст. 611  Цивільного кодексу України  у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення,
а також три відсотку річних
від  простроченої  суми,
якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором
або законом.

15.07.2005
Інформаційним листом № 3.2.-2005 Верховний Суд України виклав правову позицію
про природу трьох процентів річних та індексу інфляції, що передбачені статтями 214 ЦК УРСР та
625 ЦК України, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не
встановлений інший розмір процентів; грошовими зобов'язаннями боржника перед
кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох процентів річних; оскільки інфляційні втрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є
компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а
три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно
сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна
розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в зв'язку з
цим відносити до санкцій.

Відповідно
наданому позивачем розрахунку, сума 3% річних складає  1210,78 грн., сума збитків від  інфляції -4618,31 грн.

Все
вищевказане дає суду право для висновку про обґрунтованість позовних вимог
позивача.

Керуючись
ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає  на відповідача витрати по сплаті державного
мита в сумі 282,20 грн.  і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49,
75, 82 -85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд,
-

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (99009 м. Севастополь, АДРЕСА_1,
відомостей про ідентифікаційний  код та
поточні рахунки в установах банків немає)
на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія
Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь,
вул. Хрустальова, 44, ЕДРПОУ
05471081,  р/р 168 в СМВ
№ 4548 ВАТ “Державний Ощадний Банк України”, МФО 384027)   заборгованість за активне споживання,
яка  нарахована по акту про порушення
ПКЕЕ в розмірі 18188,72 грн., та
заборгованість за активне споживання в розмірі  4201,55 грн.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

3.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1
(99009 м. Севастополь, АДРЕСА_1, відомостей про ідентифікаційний  код та поточні рахунки в установах банків
немає) на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія
Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь,
вул. Хрустальова, 44, ЕДРПОУ
05471081, п/р 260073537 в АБ “Перший інвестиційний банк” м. Києва, МФО
300506) 3% річних в розмірі 1210,78 грн., збитки від інфляції в розмірі 4618,31
грн.,   витрати по сплаті державного мита
в сумі 282,20 грн., а також  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати
наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя
І. В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

Розсилка:

1.          ВАТ “Енергетична компанія
Севастопольенерго” (99040 м. Севастополь,
вул. Хрустальова, 44)

2.          СПД ОСОБА_1. (99009 м. Севастополь,
АДРЕСА_1)

3.          Справа

4.          наряд