ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№ 2-8/16842-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача-1

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача-2

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим

на постанову

від 04.03.2008 року Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-8/16842-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Виконуючого обов’язки прокурора міста Ялта в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим

до

Масандрівської селищної ради

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендгрін"

про

визнання недійсним пункту рішення

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2007 року Виконуючий обов’язки прокурора міста Ялта в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Масандрівської селищної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендгрін" про визнання недійсним пункту 2.8 рішення Масандрівської селищної ради № 16 від 28.09.2007 року та скасування його.

Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на те, що відповідно до п. 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно із пунктами 3, 5 статті 123 зазначеного вище Кодексу юридичні особи, зацікавлені в отриманні земельної ділянки звертаються з відповідним клопотанням до райдержадміністрації або сільської, селищної, міської ради, які протягом м’ясця повинні надати згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки.

Оскільки райдержадміністрація у вказаному регіоні відсутня, а розпорядження спірною земельною ділянкою здійснює орган виконавчої влади то клопотання про надання землі та рішення з цього питання повинно прийматися Радою міністрів Автономної Республіки Крим.

Крім того, прокурор зазначив, що рішення про надання згоди на розробку проекту відведення прийнято Масандрівською селищною радою на підставі неповного комплекту документів, передбаченого пунктом 4 статті 123, пунктом 15 статті 151 Земельного кодексу України, а відтак у Масандрівської селищної ради відсутні будь-які правові підстави для прийняття рішень стосовно земель за межами населених пунктів.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.01.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лендгрін" переведено з числа відповідачів до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В задоволенні позову відмовлено.

За апеляційним поданням Заступника прокурора міста Ялта судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 року залишено без змін.

Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.01.2008 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 року у справі № 2-7/16842-07 скасувати та прийняти нове рішення у справі, яким визнати недійсним пункт 2.8 рішення Масандрівської селищної ради № 16 від 28.09.2007 року, посилаючись на те, що судові рішення прийняті при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що судами порушенні норми статей 123, 151 Земельного кодексу України та пункту 12 розділу Х Прикінцевих положень зазначеного Кодексу.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи на підставі рішень Кримоблвиконкому № 384 і № 385 від 27.07.1971 року, а також рішення Масандрівської селищної ради від 16.10.1991 року, комісія з земельної реформи Ялтинської міської ради 26.03.1992 року вирішила включити в межі смт. Нікіта частину земель із землекористування Державного Нікітського ботанічного саду, яка разом із планувальною структурою території смт. Нікіта є невід'ємною частиною існуючого селища, а саме території житлової забудови, загальною площею 11,29га., а також житлово-господарську територію, загальною площею 2, 45 га.

22.05.1992 року Ялтинська міська рада затвердила своїм рішенням проект змін і встановлення меж смт. Масандра, Восход, Нікіта, Уютне, згідно із яким, вирішено вилучити із землекористування радгоспу "Гурзуф" території, площею 19,17га., а також було затверджено проект встановлення меж смт. Нікіта відповідно до якого було включено селищну межу 302,31га. земель, і вирішено передати вказані землі в розпорядження Масандрівської селищної ради.

Крім того, судами встановлено, що рішенням 19 сесії Ялтинської міської ради 21-го скликання від 29.12.1992 року ряд земельних ділянок, які знаходяться в користуванні радгоспу "Гурзуф", розташованих в смт. Нікіта, були включені в землі запасу Масандрівської селищної ради.

Проте, судами встановлено, що рішенням 22 сесії Ялтинської міської ради 21 скликання від 05.04.1994 року із землекористування радгоспу "Гурзуф" було вилучено земельну ділянку, площею 3,0га. (списаний виноградник) та переведений в землі запасу, і включений в межі смт. Нікіта.

Так, на підставі вказаних вище рішень, відповідно до поданої заяви, розробленого та узгодженого генплану Масандрівська селищна рада 28.09.2007 року ухвалила рішення № 16, відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю "Лендгрін" було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею 3,1000га., для будівництва і обслуговування котеджного селищного комплексу, розташованого за адресою: Автономна Республіка Крим, смт. Нікіта, в районі вулиці Кедрова.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до пункту 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Статтею 12 зазначеного вище Кодексу встановлені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких зокрема відноситься: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами 3, 5 статті 123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Врахувавши положення норм зазначених вище статей, взявши до уваги рішення №384 Виконавчого комітету обласної ради депутатів трудящих "Про об'єднання окремих населених пунктів, які підзвітні селищним радам міста Ялта" від 27.07.1971 року, рішення № 385 Виконавчого комітету Кримської обласної ради депутатів трудящих "Про внесення деяких населених пунктів міста Ялта до селищ міського типу" від 27.07.1971 року, рішення 22-ї сесії 21-го скликання Ялтинської міської ради "Про затвердження рішення 14-ї сесії 21-го скликання Масандрівської селищної ради № 3 від 27.10.1993 року "Про вилучення з землекористування радгоспу-заводу "Гурзуф" земельної ділянки площею 3,0га. та включення його в межі смт. Нікіта від 05.04.1994 року", а також лист № 25103-2/10-25 від 19.11.2007 року Ялтинського міського управління земельних ресурсів, дійшов висновку, що площа 3,1 га. розташована в смт. Нікіта та яка виділена Товариству з обмеженою відповідальністю "Лендгрін", відноситься до земель запасу Масандрівської селищної ради, а відтак знаходиться в її межах, що дає право останній приймати рішення стосовно спірної земельної ділянки.

Але, при цьому, поза увагою господарських судів як першої так і апеляційної інстанцій залишились вимоги прокурора щодо порушення відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення приписів пункту 4 статті 123 Земельного кодексу України згідно з яким до клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.

Матеріали погодження місця розташування об'єкта повинні включати: викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відведення.

Будь –якої оцінки цим підставам позовних вимог судам як першої так і апеляційної інстанцій не надано.

Крім того, в позовній заяві прокурор як підставу позовних вимог зазначив статтю 150 Земельного кодексу України.

З приводу порушення зазначеної статті був складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 30.10.2007 року (а.с.5), якому судами оцінка також не надавалась.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.01.2008 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 року у справі № 2-8/16842-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Касаційну скаргу Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Головуючий суддя                                        Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л.Рогач