ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р.

№ 42/498

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Палій В.М., за участю представника відповідача Ю. Лебедюка (дов. від 29.12.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на рішення господарського суду м. Києва від 15 січня 2008 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 березня 2008 року у справі № 42/498 за позовом відкритого акціонерного товариства “Харцизький трубний завод” до дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про стягнення 84 869 грн. 36 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року відкрите акціонерне товариство “Харцизький трубний завод” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про стягнення 84 869 грн. 36 коп. - процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідач позов не визнав, стверджуючи про відсутність зобов’язання.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15 січня 2008 року (суддя П.Паламар), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 березня 2008 року, позов задоволено частково в розмірі 29 953 грн. 89 коп.; в решті позову відмовлено.

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” просить судові рішення скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статті 231 Господарського кодексу України, статей 536, 625 Цивільного кодексу України, статей 42, 47, 43 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу відкрите акціонерне товариство “Харцизький трубний завод” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 15 серпня 2006 року у справі № 42/440, яке набрало законної сили, стягнуто з дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на користь відкритого акціонерного товариства “Харцизький трубний завод” 703 550 грн. 26 коп. безпідставно набутого майна та судові витрати.

На виконання рішення видано наказ, який до прийняття рішення у даній справі виконаний не був.

За правилами частини 2 статті 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За таких обставин господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Водночас господарськими судами встановлено, що позивач невірно обрахував суму стягненню, оскільки при визначенні розміру процентів виходив з правила частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, яке регулює розмір штрафних санкцій за порушення грошового зобов’язання, тоді як проценти за користування грошима, передбачені статтями 536 і 1214 Цивільного кодексу України за своєю правовою природою не є штрафними санкціями за порушення грошового зобов’язання.

Оскільки розмір процентів за користування безпідставно одержаними грошовими коштами сторони не встановлювали, господарські суди застосували до спірних відносин частину 2 статті 625 Цивільного кодексу України і задовольнили позов у розмірі 29 953 грн. 89 коп., проти чого позивач не заперечує.

Твердження скаржника щодо відсутності зобов’язання та застосування господарськими судами до спірних правовідносин правила статті 625 Цивільного кодексу України досліджувались апеляційним господарським судом і їм дана належна юридична оцінка.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Всупереч вказаним статтям, відповідач не надав господарським судам доказів, які спростовують позовні вимоги та звільняють його від цивільної відповідальності.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва від 15 січня 2008 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 березня 2008 року у справі № 42/498 залишити без змін, а касаційну скаргу дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” без задоволення.

Головуючий, суддя

І. М. Васищак

Суддя

Б. М. Грек

Суддя

В. М. Палій