ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.08.2008

Справа №2-22/8593-2008

14 серпня 2008 року                     Справа №2-22/8593-2008

За позовом           Військового прокурора Євпаторійського гарнізону в інтересах держави у особі Установи «28 управління начальника робіт» ( 97404, м.Євпаторія, вул. Пушкіна, 35)

до           Державного підприємства «Донузлавська вітрова електростанція» (97000, м.Євпаторія, вул. Д.Ульянова, 86)

про           стягнення 30 000 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :           Терещенко Є.А. – представник, дов. від 19.05.2008 р.

Відповідача:

Прокурор:           не з’явився.

не з’явився.

Військовий прокурор Євпаторійського гарнізону, діючи в інтересах держави в особі Установи «28 управління начальника робіт» звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з Державного підприємства «Донузлавська вітрова електростанція» 30 000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні, яке відбулось 05.08.2008 р. проти позову заперечував, та пояснив, що йому невідомо про договір, стягнення за яким є предметом позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд

встановив:

02.04.2007 р. Державним підприємством «Донузлавська повітряна електростанція» на підставі усної домовленості Установі «28 управління начальника робіт» був виставлений рахунок № 18 на суму 40 000 грн. за запасні частини, інструменти та прилади (ЗІП) для повітряних електроустановок.

Позивач 02.04.2007 р. перерахував на рахунок відповідача кошти у розмірі 30000 грн.

Однак відповідач, отримавши грошові кошти, товар позивачу не передав, грошові кошти не повернув.

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача 30000 грн., посилаючись на те, що відповідач, у порушення умов договору купівлі-продажу не виконав свої зобов’язання - не передав товар (запасні частини, інструменти та прилади), однак, доказів існування цього договору не надав.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Загальний порядок укладання господарських договорів встановлений статтею 181 Господарського кодексу України.

Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 180 ГК зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Суттєвими умовами договору купівлі-продажу є, зокрема, предмет договору, ціна товару, строк виконання обов’язку передати товар.

Однак, ані позивач, ані відповідач не надали суду доказів існування домовленості за всіма істотними умовами договору.

Факт отримання від позивача 30000 грн. відповідач підтвердив, однак пояснив, що йому нічого невідомо про предмет договору.

Представник позивача також не зміг пояснити який саме товар (запасні частини, інструменти та прилади), його найменування, асортимент відповідач зобов’язаний був йому передати за договором.

Відповідно до частини 8 статі 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, у порушення ст.33, 34 ГПК України позивачем не надані докази укладення договору, у порушення умов якого він просить стягнути з відповідача 30000 грн., а також досягнення між сторонами домовленості щодо суттєвих умов договору – предмету договору, ціни та строків передачі товару.

Згідно з частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на вимогах, викладених у позовній заяві, а в якості підстави позову зазначив наявність між сторонами договірних правовідносин та порушення умов договору з боку відповідача.

Однак, сторонами всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України, не представлено суду жодного доказу укладення зазначеного договору, зокрема у судовому порядку.

За таких обставин судом не вбачається правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про стягнення коштів, які отримав відповідач, як набутих без достатніх правових підстав, відповідно до положень статті 1212 ЦК України.

За згодою представника позивача у ході судового засідання, яке відбулось 14.08.2008 р., були оголошені вступна та резолютивна частини рішення. У відповідності зі ст. 84 ГПК України рішення оформлене та підписане 05.09.2008 р.

Керуючись ст.ст. 49, 82 – 85 ГПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.