КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2008                                                                                           № 05-5-12/2602

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання:

представників сторін:

позивача: Недошитко Р. Ю. (дов. від 29.04.08 № 1484-НЮ);

відповідача: не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.02.2008

у справі № 05-5-12/2602

за позовом                               Державного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця"

до                                                   Приватного підприємства "Лігнін Технології"

про                                                  стягнення 8416,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.08 позовну заяву повернуто позивачу без розгляду на підставі пунктів 1, 4, 10 статті 63 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця” звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши позовні матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було повернуто позовну заяву без розгляду відповідно до п. 1 ст. 63 ГПК України, оскільки до неї не додані належні докази, які підтверджують повноваження п. Кривопішина О.М. в якості начальника Об’єднання та право видавати довіреності на представництво інтересів Об’єднання.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваній ухвалі, вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 38 ГПК України передбачено, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Також, згідно зі ст. 65 ГПК України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: витребує від сторін документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору.

Таким чином, можна зробити висновок, що у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви з мотиву недодання документів, що є доказами, оскільки позивач може їх надавати, а суд - вимагати їх надання до закінчення розгляду справи.

Пунктами 4, 10 статті 63 ГПК України встановлено, що підставою для повернення позовної заяви без розгляду є неподання доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі, неподання доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця”, подаючи позовну заяву, додало до неї платіжне доручення № 159 від 18.01.08 в підтвердження факту сплати державного мита за подання позовної заяви та платіжне доручення № 160 від 18.01.08 в підтвердження сплати витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При винесенні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що надані позивачем платіжні доручення № № 159, 160 від 18.01.08, оформлені з порушенням вимог Інструкції „Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, а тому не можуть бути сприйняті судом як належні докази.

Відповідно до п. 2.7. Інструкції „Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.04 № 22 примірник розрахункового документа (незалежно від способу його виготовлення), який залишається в банку, має містити відбиток печатки (якщо наявність печатки передбачена) і підписи/підпис відповідальних осіб/особи".

Пунктом 2.24. вищевказаної Інструкції передбачено, що списання коштів (і в повній, і в частковій сумі) з рахунку платника здійснюється на підставі першого примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника.

На вимогу клієнта банк надає довідку про виконання (часткове виконання) платіжної вимоги, що підписується уповноваженою/ими особою/ами, або примірник підписаної нею/ними платіжної вимоги, на підставі якої здійснено оплату.

Інші примірники розрахункового документа, але не менше ніж один (за винятком розрахункових чеків), банк передає платнику.

Умови (строки, періодичність тощо) передавання розрахункових документів, у тому числі електронних розрахункових документів, що підтверджують списання/зарахування коштів з/на рахунків/и клієнтів банку або підтверджують прийняття документів на інкасо та інших документів, визначаються в договорах банківського рахунку клієнтів з урахуванням вимог цієї Інструкції.

Згідно з п. 11.3 Інструкції юридичною підставою для роботи клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку. У договорі обов'язково мають обумовлюватися права, обов'язки та відповідальність сторін, порядок вирішення спорів у разі їх виникнення тощо.

Як стверджує позивач, Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця” обслуговується за допомогою системи дистанційного обслуговування на підставі договору банківського рахунку. Під час здійснення розрахунків за допомогою систем “Клієнт-Банк” застосовуються електронні розрахункові документи. Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах “Клієнт-Банк” визначаються договором між банком та клієнтом.

Відповідно до пунктів 4, 10 статті 63 Господарського процесуального кодексу України підставою для повернення позовної заяви могло бути недодання документів, що підтверджують оплату державного мита у встановлених порядку і розмірі та сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а не можливі недоліки в їх оформленні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що зазначені місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі обставини не є підставою для повернення позовної заяви. Тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про залишення позову без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись статтями 63, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання“Південно-Західна залізниця” задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.08 №05-5-12/2602 скасувати.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя

Судді

07.05.08 (відправлено)