ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.08

Справа № 15/311-08.

04.07.2008р.              № 15/311-08

за
позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, смт. Високий, Харіквський район,
Харківська область

до
відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Суми

про
визнання права власності та визнання дій по переплануванню нежитлового
приміщення такими, що відповідають будівельним нормам

СУДДЯ                    Резниченко О.Ю.

За
участю представників сторін:

Від
позивача: ОСОБА_3, довіреність від 10.12.2007р., б/н

Від
відповідача: ОСОБА_4, довіреність  від
30.11.2006р., б/н

Суть
спору: Позивач просить визнати за ним право приватної власності на нерухоме
майно - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 в місті Суми загальною площею 124,4  кв.м. з технічними характеристиками,
визначеними у технічному паспорті, складеному 29 травня 2008 року комунальним
підприємством “Сумське міське бюро технічної інвентаризації”; визнати дії
позивача по переплануванню нежитлового приміщення АДРЕСА_1 в місті Суми
загальною площею 122,4  кв.м. такими, що
відповідають державним будівельним нормам.

В
судове засідання позивач подав клопотання про долучення до матеріалів
справи  договору про спільну діяльність
від 15.12.2007р. та розписки ОСОБА_5. від 23.03.2008р., які були долучені судом
до матеріалів справи.

Відповідач
письмовий відзив на позов не подав, в судовому засіданні усно пояснив, що він
вважає, що оскільки правовідносини між сторонами врегульовані договором про
спільну діяльність від 15.11.2007р., вказане нерухоме майно повинно
використовуватися для задоволення спільних інтересів позивача та відповідача, і
крім цього, здійснене позивачем перепланування не відповідає державним
будівельним нормам, у вирішенні питання про правомірність позовних вимог він
покладається на розсуд суду.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача та
відповідача, оцінивши надані докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) є власником нежилого приміщення № 252
загальною площею 68,9 кв.м., яке розташоване в будинкуАДРЕСА_1 в місті Суми, що
підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 17694252,
виданим 11 лютого 2008 року комунальним підприємством “Сумське міське бюро
технічної інвентаризації”.

Дане
майно належить до складу нерухомих речей через те, що відповідно до ч. 1 ст.
181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать
земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно
до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших
осіб. Статтею 317 ЦК України деталізовано конституційний принцип, встановлений
ст. 41 Конституції України, згідно якого права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном належать власникові.

Таким
чином, позивач, як власник вказаного нерухомого майна має всі повноваження щодо
володіння, користування та розпорядження належним йому майном і вчинення
будь-яких перешкод у здійсненні його експлуатації з боку третіх осіб або
державних органів є незаконним, оскільки держава гарантує захист права
власності (ст. 386 ЦК України).

Здійснення
права власності регламентується приписами ст. 319 ЦК України, якою, в тому
числі, передбачено що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном
на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону, а при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства і усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

При
цьому, ч. 5 та ч. 7 вказаної статті ЦК України передбачено відповідно, що
власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі, а діяльність власника може бути обмежена чи припинена
або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших
осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто,
позивач має право використовувати належне йому нерухоме майно на свій розсуд, а
саме здійснювати його ремонт, що і було ним зроблено.

29
травня 2008 року комунальним підприємством “Сумське міське бюро технічної
інвентаризації” за замовленням позивача проведено поточну технічну інвентаризацію
вказаного нерухомого майна, про що складено технічний паспорт в якому
визначено, що дане майно має загальну площу 124,4 кв.м. і складається з
приміщення № 1 загальною площею 17,0 кв.м., приміщення № 2 загальною площею 1,9
кв.м., приміщення № 3 загальною площею 12,4 кв.м., приміщення № 4 загальною
площею 2,3 кв.м., приміщення № 5 загальною площею 16,3 кв.м., приміщення № 6
загальною площею 21,3 кв.м., приміщення № 7 загальною площею 53,2 кв.м.

23
червня 2008 року спеціалістом - будівельником ОСОБА_6., який є судовим
експертом по спеціальності “Дослідження об'єктів нерухомості, будівельних
матеріалів, конструкцій і відповідних документів” та діє на підставі свідоцтва
про присвоєння кваліфікації № 1017, виданого 29 вересня 2006 року Міністерством
юстиції України, проведено дослідження вказаного нерухомого майна і зроблено
висновок, що проведеним обстеженням перепланованого нежитлового приміщення за
адресою: місто Суми, АДРЕСА_1 встановлено, що основні будівельні конструкції
об'єкту деформації не мають, знаходяться в доброму технічному стані,
відповідають умовам міцності та стійкості, будівельні роботи  пов'язані з внутрішнім переплануванням і
влаштуванням прибудови негативно не вплинули на стан основних будівельних конструкцій
основного житлового будинку та придатні для подальшої експлуатації за
призначенням, тобто проведене перепланування не порушило несучої спроможності
будівлі.

Переплановане
нежитлове приміщення, за висновком судового експерта, відповідає державним
будівельним нормам і може використовуватись в якості офісного, але при
влаштуванні покрівлі не виконані вимоги п.2.54 ДБН В.2.2-15-2005, а саме -
рівень покрівлі прибудованого нежитлового приміщення перевищує позначку підлоги
приміщення другого поверху основного будинку на 680 мм, матеріал покрівлі -
металочерепиця, не поширює полум'я, що відповідає групі матеріалів РП1.
Однак,  позивачем в судове засідання
подана розписка ОСОБА_5. від 23.03.2008р., що проживає за адресою: м. Суми,
АДРЕСА_2, в якій він не заперечує проти будівництва прибудови до нежилого
приміщення, що знаходиться під його квартирою.

Як
пояснив представник позивача, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (відповідач)
не визнає права власності позивача на вказане нерухоме майно і посилається на
домовленість між ним та позивачем про те, що вказане нерухоме майно буде
використовуватися для задоволення спільних інтересів позивача та відповідача,
що випливає із договору про спільну діяльність від 15 листопада 2007 року, а
здійсненне позивачем перепланування не відповідає державним будівельним нормам.

Таким
чином, позивач вважає, що його права та інтереси щодо визнання за ним права
власності на нежитлове приміщення загальною площею 124,4 кв.м., розташоване в
будинкуАДРЕСА_1 в місті Суми можуть бути захищені судом шляхом визнання за ним
вказаного права.

Пункт
1.1 договору про спільну діяльність від 15.11.2007р., укладеного між позивачем
та відповідачем, передбачає, що сторони по цьому договору зобов'язуються шляхом
об'єднання своїх зусиль та майна, що належить сторонам на відповідних правових
підставах, сумісно діяти для досягнення загальної господарської цілі -
реконструкції та ремонту  приміщення
№252, що розташоване в будинкуАДРЕСА_1 в місті Суми, оформлення його на праві
спільної сумісної власності і використання його для розміщення магазину по
продажу мобільних телефонів, аксесуарів до них, комп'ютерної техніки.

Відповідно
до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 вказаної
статті ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та ін тересів
визначено визнання права.

При
цьому, ч. 1 ст. 392 “Визнання права власності” ЦК України визначено, що власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

З
огляду на вищевикладене, права та інтереси відповідача не порушені, а права та
інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання права власності
на вказане майно та визнання дій по переплануванню нежитлового приміщення
такими, що відповідають будівельним нормам.

Тому,
суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального
кодексу  України,  суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.
Визнати за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (62459, Харківська область,
Харківський район,АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право приватної
власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 в місті Суми
загальною площею 124,4  кв.м. з технічними
характеристиками, визначеними у технічному паспорті, складеному 29 травня 2008
року комунальним підприємством “Сумське міське бюро технічної інвентаризації”
(40030, Сумська область, місто Суми, вулиця Садова, 33, ідентифікаційний ).

2.
Визнати дії фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (62459, Харківська область,
Харківський район,АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) по переплануванню
нежитлового приміщення АДРЕСА_1 в місті Суми загальною площею 122,4  кв.м. такими, що відповідають державним
будівельним нормам.

Суддя
О.Ю. Резниченко

Повний текст рішення підписаний
04.07.2008 р.