ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"26" травня 2008 р.            Справа № 19/076-08

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства „Енергоринок”, м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля”, м. Вишгород

про стягнення 106693531,07 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача –Калінін М. В. (дов. № 01/42-39Д від 29.02.2008 року);

від відповідача – не з’явився.

обставини справи:

Державне підприємство „Енергоринок” (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля” (далі-відповідач) про стягнення 106693531,07 грн.

Провадження у справі було порушене відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 25 лютого 2008 року та призначено справу до розгляду на 11 березня 2008 року.

Під час судового розгляду відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи неодноразово відкладався.

В ході розгляду справи відповідно до ухвали Голови господарського суду Київської області від 25 квітня 2008 року було продовжено строк вирішення спору на один місяць до 25 травня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 1534/01 від 30 травня 2003 року, а саме відповідач не сплатив в повному розмірі кошти за отриману електроенергію в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 81254024,30 грн. Додатково позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов’язання 3% річних в розмірі 3746649,70 грн. та інфляційні в розмірі 21692857,07 грн.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях викладених в відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та просить суд припинити провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2008 року № 108 „Про затвердження порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для надання державної підтримки вугледобувним підприємствам (включаючи підприємства з видобутку бурого вугілля) на часткове покриття витрат із собівартості продукції, у тому числі забезпечення гарантійних зобов’язань щодо повернення бюджетних позик, а також погашення простроченої заборгованості за електричну енергію, яка утворилась у минулих роках” для підприємства відповідача встановлено особливий режим погашення заборгованості перед позивачем. Згідно з листом Міністерства фінансів України на погашення заборгованості виділяється 807403,30 грн., які будуть переведені протягом лютого –червня 2008 року.

Представником позивача подано до суду заперечення від 23 квітня 2008 року на відзив.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки нормою зазначеної статті передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тим ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Але господарський спір між сторонами не вирішено та доказів про те, що є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тим ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав суду не надано. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2008 року № 108 „Про затвердження порядку використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для надання державної підтримки вугледобувним підприємствам (включаючи підприємства з видобутку бурого вугілля) на часткове покриття витрат із собівартості продукції, у тому числі забезпечення гарантійних зобов’язань щодо повернення бюджетних позик, а також погашення простроченої заборгованості за електричну енергію, яка утворилась у минулих роках” затверджено порядок використання у 2008 році коштів, передбачених у державному бюджеті для надання державної підтримки вугледобувних підприємств, а не вирішено господарський спір між сторонами.

26 травня 2008 року відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Наказом Міністерства палива та енергетики України № 395 від 14 червня 2007 року припинено діяльність Державного підприємства „Укренерговугілля” у зв’язку з перетворенням його у відкрите акціонерне товариство „Укренерговугілля” .

9 листопада 2007 року проведено державну реєстрацію відкритого акціонерного товариство „Укренерговугілля”, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 9 листопада 2007 року.

Згідно листа відкритого акціонерного товариство „Укренерговугілля” від 13 грудня 2007 року № 3283 заборгованість Державного підприємства „Укренерговугілля” перед Державного підприємства „Енергоринок” включено до передавального балансу відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля” в повному обсязі та зазначено, що відкрите акціонерне товариство „Укренерговугілля” є правонаступником всіх майнових прав та обов’язків Державного підприємства „Укренерговугілля”.

Між Державним підприємством „Укренерговугілля” (за договором - ЕК) та Державним підприємством „Енергоринок” (за договором - ДПЕ) 30 травня 2003 року було укладено договір № 1534/01 (далі - договір). За умов договору ДПЕ зобов’язано продавати, а ЕК зобов’язано купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору (п. 1.1 договору). Оплата за електричну енергію, яку ЕК купує у ДПЕ, має здійснювати кожного банківського дня розрахункового місяця таким чином, щоб у сумі оплата за першу декаду була не менше 26% від вартості замовленого місячного обсягу електричної енергії і відповідно за другу декаду –30% та за третю декаду –не менше 40% (п. 2.3 договору). Вартість електроенергії, купленої ЕК у ДПЕ у розрахунковому місяці, визначається за середньозваженою ціною, розрахованого згідно з п. 2.5 договору та фактичними обсягами електроенергії у відповідності до правил ОРЕ (п. 2.6 договору). Документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії (п. 3.13 договору). Перерахування коштів ЕК за куплену ДПЕ електроенергію здійснюється кожного банківського дня розрахункового місяця таким чином, щоб у сумі оплата за всі дні розрахункового місяця таким чином, щоб у сумі оплата за всі дні розрахункового місяця була не менше ніж 96% від вартості замовленого ЕК на розрахунковий місяць обсягу електричної енергії з урахуванням ПДВ, і зараховується сторонами як оплата за електричну енергію, куплену ЕК у ДПЕ у цьому місяці з урахуванням умов п. п. 5.4 та 5.5 договору (п. 5.2 договору). У випадку нездійснення ЕК доплати згідно з п. 5.3.1 договору ДПЕ має право через 3 банківських дні після закінчення відповідної декади нарахувати, а ЕК в разі нарахування ДПЕ, зобов’язана сплатити неустойку у розмірі 0,2% від вартості недоплаченої суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Неустойка може нараховуватися до моменту остаточного здійснення ЕК декадної оплати за відповідну декаду, але не більше терміну остаточного розрахунку відповідно до п. 5.4 договору (п. 5.3.2 договору). Остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 5.4 договору).

Позивач зобов’язання за договором виконав належно, а саме передав відповідачу товар (електроенергію) за період з 1 квітня 2006 року по 30 червня 2006 року відповідачем придбано електроенергію в обсязі 1518816,513 тис. кВт на загальну суму 413990722,39 грн., що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії за квітень –червень 2006 року.

Позивачем виставлялись відповідачу рахунки-фактури (копії наявні в матеріалах справи).

Відповідач зобов’язання за договором виконував неналежно, а саме не сплачував в повному обсязі та в установлений строк кошти за отриманий товар в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 81254024,30 грн. за період з 1 квітня 2006 року по 30 червня 2006 року.

Позивач за прострочення виконання зобов’язання нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 3746649,70 грн. та інфляційні в розмірі 21692857,07 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

При вирішені спору судом враховано, що згідно п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України (надалі по тексту –ГК України), прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (надалі по тексту –ЦК України), щодо господарських та цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення ГК України та ЦК України застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до ст. 193 ГК України, суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 81254024,30 грн. підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір яких складає 21692857,07 грн. інфляційних та 3746649,70 грн. 3 % річних, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 44, ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля” (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, ВАТ „Укргідроенерго”, код 32402870) на користь Державного підприємства „Енергоринок” (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 27, код 21515381) –81254024 (вісімдесят один мільйон двісті п’ятдесят чотири тисячі двадцять чотири) грн. 30 коп. основного боргу, 21692857 (двадцять один мільйон шістсот дев’яносто дві тисячі вісімсот п’ятдесят сім) грн. 07 інфляційних, 3746649 (три мільйони сімсот сорок шість тисяч шістсот сорок дев’ять) грн. 70 коп. 3% річних та судові витрати: 25500 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя

Рішення підписано 30.05.2008 року