ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.07.08 р.                     Справа № 24/64

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В. Ломовцевої

При секретарі судового засідання Петровій В.П.

за участю:

Представників сторін:

від позивача Федорова Д.В. – довір.

від відповідача Шеретова О.В. – довір.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради „Донелектроавтотранс” м. Донецьк

До відповідача Приватного підприємства „Фонд помощи правоохранительным органам „Отечество” м. Донецьк

про стягнення 13 801 грн. 34 коп.

СУТЬ СПОРУ:

В судовому засіданні 29.05.08р. оголошена перерва до 02.06.07р., з 25.06.08р. до 03.07.08р.

Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради „Донелектроавтотранс” м. Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства „Фонд помощи правоохранительным органам „Отечество” м. Донецьк про стягнення заборгованості по договору № 129 від 27.10.06р. у сумі 13 801 грн. 34 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір про надання в користування місць для розташування спеціальних рекламних конструкцій від 27.10.06р. № 129, рахунок-фактуру № 1990 від 14.12.06р., претензію про сплату заборгованості за договором № 04/842 від 12.03.07р., книгу реєстрації рахунків. Позивач зазначив, що заборгованості за користування місцями розміщення реклами виникла за листопад 2006 року. Згідно п. 3.4.9 Договору, відповідач зобов’язаний своєчасно вносити платежі за користування наданими місцями.

Відповідач надав відзив на позов, яким проти позовних вимог заперечує, посилається на те, що даний договір за своєю правовою природою є договором оренди та фактично не виконувався, акт приймання-передачі майна між сторонами не складався. Проти отримання рахунку на оплату заперечує та вважає, що підпис про його отримання здійснено не працівником відповідача. Посилається на договір № 5/14 від 15.08.06р. купівлі-продажу основних засобів, відповідно до якого відповідач продав приватному підприємству „ДНЄПР ПЛАКАТ” основні засоби (конструкції для розміщення зовнішньої реклами). Наполягає на пому, що у спірний період не використовував місця для розміщення реклами.

Ухвалою від 11.06.08р., на підставі ст. 30 ГПК України, у судове засідання, для надання пояснень, було викликано посадову особу Комунального підприємства Управління Генерального плану м. Донецька.

Представник КП Управління Генерального плану м. Донецька у судовому засіданні 25.06.08р. пояснив, що предметом договору є саме користування місцями для розміщення реклами і обов’язок оплатити теж передбачено саме за користування місцями, що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання. У письмових поясненнях від 27.06.08р., також пояснив, що згідно Типових правил розміщення зовнішньої реклами, у разі набуття права власності на рекламний засіб іншою особою, дозвіл на розміщення реклами підлягає переоформленню. 15.12.06р. ПП „Днєпр плакат” звернулось з відповідною заявою про заміну власника рекламних засобів, яку було задоволено (протокол № 99 від 15.12.06р.).

Строк розгляду справи продовжено відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради „Донелектроавтотранс” м. Донецьк (Підприємство) та Приватним підприємством „Фонд помощи правоохранительным органам „Отечество” м. Донецьк (Розповсюджувачем реклами) укладено договір про надання в користування місць для розташування спеціальних рекламних конструкцій № 129 від 27.10.06р.

Відповідно до п.1.1 договору, “Підприємство”, відповідно з наданими “Розповсюджувачу реклами” дозволами на розміщення зовнішньої реклами, виданими на підставі рішень виконавчого комітету Донецької міської ради від 25.10.06р. № 591/1, 591/2, 591/3, 591/14, надає “Розпоряджувачу реклами” в користування 35 місць, які перебувають у комунальній власності та знаходяться на балансі “Підприємства”, за адресами, що перелічені у відповідних дозволах, з метою розташування в цих місцях спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами та подальшого користування місцями розміщення цих конструкцій, а “Розпоряджувач реклами” розміщує в наданих йому “Підприємством” місцях спеціальні конструкції для розміщення зовнішньої реклами, та експлуатує встановлені спеціальні конструкції згідно з визначеними законодавством нормами та правилами.

П. 1.2 Договору передбачено, що спеціальні конструкції „Розпоряджувача реклами” розташовуються та експлуатуються тільки в тих місцях та адресах, що визначені у наданих дозволах на розміщення зовнішньої реклами та визначені у додатках, які є невід’ємною частиною цього договору.

У даному договорі сторони узгодили визначення наступних термінів.

П.1.3 договору передбачає, що під терміном “користування місцями”, сторони розуміють тимчасове, платне користування “Розпоряджувачем реклами” місцями, які перебувають у комунальній власності та на балансі “Підприємства”, за адресами, що перелічені у наданих дозволах.

П. 1.4 договору передбачає, що під терміном “використання місць”, сторони розуміють фактичне розміщення (монтаж) та експлуатацію спеціальних конструкцій, у місцях за адресами, що перелічені у наданих дозволах, та згідно Додатків до цього договору.

П. 1.5 договору передбачає, що під терміном “експлуатація спеціальних конструкцій”, сторони розуміють використання “Розпоряджувачем реклами” розмішених у наданих йому місцях, за адресами, що перелічені у наданих дозволах спеціальних конструкцій, у формах, не заборонених чинним законодавством, для розміщення зовнішньої реклами, обслуговування встановлених спеціальних конструкцій та підтримання їх у стані, відповідаючому вимогам законодавства щодо рекламних засобів та зовнішньої реклами.

П. 2.1. Договору, сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з 01.11.06р. і діє протягом строку дії дозволів – до 25.10.2011року включно. Припинення Договору щодо окремого місця не припиняє дію Договору щодо інших наданих за цим договором місць (п. 2.2).

П. 3.3.1 Договору передбачено, що „Розпоряджувач реклами” має право користуватися наданими йому місцями та використовувати ці місця, згідно з виданими дозволами, з дотриманням положень цього Договору, ст. 16 Закону України „Про рекламу”, Типових правил розміщення зовнішньої реклами та „Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Донецька”, затвердженого рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради від 04.02.04р. № 55.

Відповідно п. 4.1. Договору, розмір плати за користування 35 місць яке надане „Розпоряджувачу реклами” в користування згідно п. 1.1, п. 1.2 Договору, складає 13801грн. 34коп. за місяць.

З аналізу умов договору можна зробити висновок, що спірний договір за правовою природою є договором найму. При цьому залежно від моменту виникнення у сторін прав та обов’язків, договір є консенсуальним та вважається укладеним з моменту узгодження всіх істотних умов у формі, яка необхідна по закону. Таким чином, права та обов’язки щодо користування місцями для розміщення зовнішньої реклами виникли з моменту набрання Договором чинності, тобто з 01.11.06р.

Згідно п. 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. N 2067, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу. Зазначена норма кореспондується з п. 25 Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Донецька, затвердженого рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради від 04.02.04р. № 55.

Відповідачем отримані дозволи на розміщення зовнішньої реклами на підставі рішень виконавчого комітету Донецької міської ради від 25.10.06р. № 591/1, 591/2, 591/3, 591/14 та укладено з Позивачем договір про надання в користування місць для розташування спеціальних рекламних конструкцій № 129 від 27.10.06р. на підставі якого, відповідачу були передані місця у користування, для розміщення зовнішньої реклами в місцях та адресах визначених отриманих ним дозволів.

П. 4.2.1 Договору передбачений порядок розрахунків, а саме, починаючи з 01.11.06р. плата, що передбачена п. 4.1. договору, здійснюється “Розпоряджувачем реклами” до 10 числа поточного місяця, протягом всього строку дії договору на поточний рахунок “Підприємства” на основі рахунку на сплату, отриманого в бухгалтерії “Підприємства” під підпис.

Таким чином, сторони обумовили, що обов’язок відповідача оплатити орендну плату за користування місцями згідно договору виникає тільки після отримання ним відповідного рахунку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як на доказ того, що договір виконувався, позивач посилався на рахунок-фактуру № 1990 від 14.12.06р. на суму 13801грн. 34коп., переданий відповідачу на оплату відповідно Книги реєстрації рахунків ККП ДМС „Донелектроавтотранс” від 03.11.05р. – 28.02.07р.

Відповідач проти отримання рахунку заперечує та вважає, що підпис про його отримання здійснено не працівником відповідача та не уповноваженою ним особою.

У витягу з Книги реєстрації рахунків ККП ДМС „Донелектроавтотранс” від 03.11.05р. – 28.02.0р. не зазначено ні прізвище, ні посадове становище особи, яка нібито отримала цей рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому суд не приймає як доказ отримання рахунку зазначений запис та підпис.

Також позивач посилається на претензію № 04/842 від 12.03.07р. про сплату заборгованості за договором, у якій повідомляє, що заборгованість по сплаті за користування місцями за листопад 2006р., становить 13801грн. 34коп. та пропонує оплатити заборгованість протягом місяця.

При цьому судом встановлено, що 24.03.2008 р. на адресу відповідача, позивачем була направлена претензія від 12.03.07р. №04/842, у якій позивач просить оплатити заборгованість за користування місцями за листопад 2006 року у сумі 13801грн. 34коп. згідно рахунку фактури № 1990 від 14.12.06р.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач направив претензію за адресою: 83055, м. Донецьк, пр. Комсомольський, 6/4. Відповідач посилається на те, що не отримував претензію, оскільки не знаходиться за даною адресою тривалий час.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців серії ААБ № 078169, юридична адреса Приватного підприємства „Фонд помощи правоохранительным органам „Отечество” значиться, як: 83048, м. Донецьк, пр - т Визволення Донбасу, 8 “Б”.

Згідно зі спільним рішенням власників № 12 Приватного підприємства „Фонд помощи правоохранительным органам „Отечество” від 29.01.2008 р. змінено місцезнаходження даного підприємства на адресу: 83048, м. Донецьк, пр-т Визволення Донбасу, буд. 8 “Б”.

31.01.2008 р. були внесені зміни про місцезнаходження підприємства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 741164.

Зміни до установчих документів здійснено відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” і ці відомості були загальнодоступними.

При таких обставинах, суд дійшов висновку про те, що в установленому законом порядку, вимоги про оплату Приватному підприємству „Фонд помощи правоохранительным органам „Отечество” не надходило.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, суд вважає, що оскільки обов’язок оплати у відповідача виникає після отримання рахунку, який на момент звернення з позовом та розгляду справи в установленому порядку не направлявся, право Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради „Донелектроавтотранс” на теперішній час є не порушеним.

Враховуючи наведене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 1, 4-2, 4-3, 32, 33, 34, 38, 43, 49, 69, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради „Донелектроавтотранс” м. Донецьк до Приватного підприємства „Фонд помощи правоохранительным органам „Отечество” м. Донецьк про стягнення заборгованості по договору № 129 від 27.10.06р. у сумі 13 801 грн. 34 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня його підписання.

Повний текст рішення підписано 15.07.2008 р.

Суддя