КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2008                                                                                           № 23/47б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від скаржника - Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва: Куракін Ю.В. (дов. № 12206/9/10-009 від 19.09.2006р.);

від ініціюючого кредитора - Приватного підприємства "Лінкруст" : не з’явився;

від боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНКИ": не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Печерському районі м.Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.02.2008

у справі № 23/47б

за позовом                               Приватне підприємство "Лінкруст"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "МАНКИ"

про                                                  визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 12.02.2008р. визнанобанкрутом ТОВ “МАНКИ”, припинено процедуру розпорядження майном, відкрито ліквідаційну процедуру призначено ліквідатором банкрута ініціюючого кредитора ПП “Лінкруст”, припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; підприємницьку діяльність банкрута завершено; строк виконання всіх грошових зобов’язань визнано таким, що настав; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном. Крім того, ліквідатора зобов’язано:

– у п’ятиденний строк подати інформацію до офіційного друкованого органу Верховної Ради України чи Кабінету Міністрів України оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури з метою виявлення, встановлення кредиторів боржника, що ліквідується власником, та повідомлення їх (кредиторів) про визнання зазначеного боржника банкрутом;

– надати суду докази публікації оголошення;

– письмово повідомити про визнання відсутнього боржника банкрутом усіх відомих кредиторів;

– письмово повідомити суд у разі отримання заяв з вимогами до банкрута;

– надати суду ліквідаційний баланс банкрута та звіт ліквідатора.

Не погоджуючись з постановою господарського суду про визнання боржника банкрутом, Державна податкова інспекція у Печерському районі міста Києва звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

ДПІ у Печерському районі міста Києва вважає, що судом першої інстанції при винесенні спірної постанови від 12.02.2008р. № 23/47-б були порушені вимоги ст. 7 та ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 33, 34 Господарсько процесуального кодексу України, ч. 4 ст. 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців”, а також п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 р. № 11, згідно якого обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Боржник та ініціюючий кредитор відзиву на апеляційну скаргу не надали та в судове засідання не з’явились.

Заслухавши пояснення представника скаржника, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому Господарським процесуальним кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Стаття 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14.05.1992р. N 2343-XII (із змінами і доповненнями) передбачає особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно з частиною 1 вказаної статті незалежно від розміру вимог до боржника та строку виконання зобов'язань кредитором може бути подана заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника у разі, якщо керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Отже, за правилами цієї статті справа про банкрутство може бути порушена у разі наявності хоча б однієї з перелічених умов, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Звертаючись з заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 52 Закону, кредитор посилався на те, що керівні органи боржника відсутні за його юридичною адресою.

Відповідно до статті 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням повинні міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців.

Статтею 18 цього Закону, яка визначає статус відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Судом першої інстанції не дано належної оцінка актам по відсутність керівних органів боржника за юридичною адресою 18.06.2007 р. та 30.11.2007 р., складених заявником та підшитих до справи.

При встановлені факту відсутності керівних органів боржника - юридичної особи за її місцезнаходженням як ініціюючий кредитор, так і суд мають керуватися відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїй постанові від 06.06.2006 р. у справі № Б48/12-05.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців станом на 11.02.2008 р. відомості про місцезнаходження ТОВ “МАНКИ” не підтверджені.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції при прийнятті оскарженої постанови наведеного не врахував й натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, помилково визнав їх достатніми для встановлення факту відсутності боржника.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заявник не надав належних доказів про відсутність боржника за його юридичною адресою, а суд першої інстанції не дав належної оцінки доданих до справи доказів та прийняв помилкове рішення. Тому суд апеляційну скаргу задовольняє частково, скасовує постанову та відмовляє в задоволенні заяви про визнання банкротом, з підстав передбачених ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” за відсутності ознак необхідних для порушення справи про банкрутство.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 103, 104, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районіміста Києва задовольнити частково.

Постанову Господарського суду міста Києва від 12.02.2008р. у справі № 23/47-б скасувати.

Провадження у справі № 23/47-б припинити

Справу № 23/47-б повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

19.09.08 (відправлено)