донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.05.2008 р.                                                              справа №38/31

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Мирошниченка С.В.

суддів

Колядко Т.М. , Скакуна О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Коротенко Р.О.-за довір.,

від відповідача:

Будній М.М.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Елекон" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

22.04.2008 року

по справі

№38/31 (Радіонова О.О.)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м.Маріуполь Донецька область

до

Науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Елекон" м.Донецьк

про

стягнення 318779грн.52коп.

Науково-виробниче підприємство товариства з обмеженою відповідальністю "Елекон" м.Донецьк подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 22.04.2008р. по справі №38/31.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Радіонова О.О.) позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м.Маріуполь до Науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Елекон" м.Донецьк про стягнення неустойки у розмірі 318779грн.52коп. задовольнив. Стягнув з Науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Елекон" м.Донецьк на користь Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м.Маріуполь суму неустойки у розмірі 318779грн.52коп., держмито у розмірі 3187грн.80коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Відповідач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно не відповідає фактичним обставинам справи.

Розлянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

Відкрите акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" м.Маріуполь звернулось до господарського суду з позовом до Науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Елекон" м. Донецьк про стягнення неустойки у розмірі 318779грн.52коп. В обґрунтування вимог позивач посилається на договір поставки №07/1075 від 28.10.2006р.

21.04.2008р. відповідач надіслав господарському суду відзив на позовну заяву, в якому повідомив наступне.

Розмір штрафних санкцій (неустойки), заявлених позивачем до стягнення є надмірно великим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, а саме п. 3 ст.13 ЦК України. На думку відповідача у даному випадку має місце зловживання позивачем правом на стягнення штрафних санкцій, розмір неустойки у сумі 318779грн.52коп. є надмірно великим порівняно з можливим розміром збитків позивача.

Як вважає відповідач, зобов"язання щодо поставки обладнання по договору №07/1075 від 28.12.2006р. було виконано у повному обсязі 21.03.2007р. та прострочення мало місце лише в 24 календарних дні.

Відповідач просить суд витребувати у позивача докази завдання збитків несвоєчасною поставкою обладнання по договору поставки № 07/1075 від 28.10.2006р., копії документів, що характеризують його майновий стан.

Крім того, відповідач просить суд за результатами дослідження всіх доказів у сукупності прийняти рішення про відповідне зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), заявлених позивачем.

28.10.2006р. між Відкритим акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (Покупець) та Науково-виробничим підприємством "Елекон" м.Донецьк (Постачальник) був укладений договір поставки №07/1075, відповідно до якого, постачальник зобов"язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити на умовах, викладених у договорі, обладнання, іменоване далі по тексту продукція, номенклатура, кількість та ціна якої вказані у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є невід"ємною частиною договору.

Розділом 2 договору зазначена ціна товару та порядок розрахунків. Так, відповідно до п.2.1 ціна продукції за одиницю за позиціями вказується у специфікаціях до договору.

Пунктом 2.2 передбачено, що сума договору на момент укладання складає 3984780,06грн. з урахуванням ПДВ.

Розрахунки по договору здійснюються в національній валюті шляхом: передплати у розмірі 50% вартості продукції по специфікації (п.2.3.1), а 50% від вартості продукції покупець протягом 10 днів зі дня отримання покупцем повідомлення про готовність продукції до відвантаження (п.2.3.2).

Розділом 4 договору сторони передбачили умови та строки поставки, а саме: продукція поставляється на умовах DDP –склад покупця м. Маріуполь згідно правилам Інкотермс в редакції 2000р. протягом 60 календарних днів з дати оплати передплати у розмірі 50% згідно пункту 2.3.1договору ( п.4.1 договору).

До договору №07/1075 додана специфікація № 1 від 28.10.2006р., відповідно до якої сума продукції складає 3984780,06грн.

Суд вважає договір №07/1075 від 28.10.2006р. укладеним згідно вимог ст.638 ЦК України.

Відповідно до умов діючого договору позивач 27.12.2006р. здійснив попередню оплату (50% вартості) за обладнання у розмірі 1992390,03грн., що підтверджено платіжним дорученням від 27.12.2006р. №, яке міститься у матеріалах справи.

У зв"язку з цим, відповідач на виконання своїх договірних обов"язків, повинен був здійснити поставку продукції в строк до 25.02.2007р. ( п.4.1 договору).

У порушення своїх договірних обов"язків, відповідач здійснив поставку продукції лише 19.03.2007р. та 22.03.2007р. на суму 3984744,06грн., що підтверджується накладними №9 від 19.03.2007р., №10 від 19.03.2007р. та №11 від 21.03.2007р.

Відповідно до п.5.4 договору у випадку прострочки поставки продукції постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 8% від вартості не поставленої у строк продукції.

06.08.2007р. позивач направив на адресу відповідача претензію №09-24/07/28, в якої пропонував останньому розглянути дану претензію та перерахувати у встановлений строк суму неустойки у розмірі 318782грн.40коп., але відповідач залишив її без реагування.

Оскільки до теперішнього часу відповідач не сплатив суму неустойки, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку у розмірі 318779грн.52коп.

Суб"єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов"язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов"язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов"язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором згідно п.2 ст. 193 ГК України.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання згідно вимог п. 1 ст. 230 ГК України.

Відповідно ст. 509 ЦК України в силу зобов"язання одна особа (боржник) зобов"язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

Зобов"язання виникають з договору, або інших підстав, які зазначені у ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою та іншими видами забезпечення згідно ч. 1 ст.546 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку порушення термінів або обсягів поставок обладнання продавець сплачує покупцеві неустойку у розмірі 8% від вартості непоставленого у строк обладнання.

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст. 611 ЦК України).

Таким чином, позовні вимоги є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають

задоволенню, тому господарський суд прийняв вірне рішення, яким задовольнив позовні вимоги та стягнув суму неустойки.

Відповідач в клопотанні суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі наполягає на витребуванні у позивача доказів завдання збитків несвоєчасною поставкою обладнання за договором поставки №07/075 від 28.12.2006р., а також документів, що характеризують його (відповідача) майновий стан.

На думку апеляційного суду, господарський суд обгрунтовано відхилив це клопотання.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Стаття 233 ГК України встановлює, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменьшити розмір санкцій. При цьому відповідач повинен довести, що у позивача взагалі виникли будь-які збитки, пов"язані з цим договором, крім того, він повинен довести, що штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками. В даному випадку відповідач не довів, що позивачу завдані збитки. Не наданий розрахунок розміра санкцій порівняно з розміром збитків. В клопотанні не було вказано, які саме документи бажає витребувати відповідач. Господарський суд не має підстав витребувати у позивача загалом усі документи про господарські операції будь-яким чином пов"язані із договором поставки. Теж саме стосується клопотання про витребування у позивача документи, які характеризують майновий стан позивача. Господарський суд не має підстав витребувати загалом усі фінансово-господарськи документи позивача.

Відповідно до ст.38 ГПК України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов"язаний витребувати документи, необхідні для вирішення спору. В даному випадку господарський суд мав усі достатні докази для вирішення спору про стягнення неустойки. А відповідач, в порушення ст.33 ГПК України не довів тих обставин, на які посилався, як не підстави зменьшення суми неустойки.

Крім того, відповідач посилаючись на п.3 ст. 13 ЦК України вважає, що в даному випадку має місце зловживання позивачем правом на стягнення штрафних санкцій.

Під зловживанням цивільним правом слід розуміти недозволену поведінку учасника цивільних правовідносин, який спирається на суб"єктивне право, що належить йому.

Дії позивача стосовно стягнення неустойки за порушення договірних зобов"язань основані на договорі і є законними та обґрунтованими та не можуть бути розцінені як недозволена поведінка учасника правовідносин.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що господарський суд прийняв вірне рішення, яким задовольнив позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 22.04.2008р. по справі №38/31 залишити без змін.

Головуючий          С.В. Мирошниченко

Судді:          Т.М. Колядко

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду