ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 червня 2008 р.

№ 14/248-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги міського комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора № 5", м. Вінниця,

на рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2008

зі справи № 14/248-07

за позовом Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Вінниця,

до міського комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора № 5" (далі –Підприємство)

про стягнення 16 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство 27.05.2008 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення місцевого господарського суду зі справи скасувати.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення зазначеної касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 109 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через місцевий чи апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову.

Підприємством касаційну скаргу подано безпосередньо до Вищого господарського суду України. До поданої касаційної скарги не додано супровідного листа місцевого чи апеляційного господарського суду, а також на примірнику скарги відсутній штамп з відміткою суду першої чи апеляційної інстанції відповідно до вимог пункту 2 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу надіслано інакше, ніж через місцевий або апеляційний господарський суд, що прийняв рішення або постанову.

Крім того, частиною четвертою статті 111 ГПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються докази сплати державного мита.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 “Про державне мито” (далі –Декрет).

Згідно з абзацом першим пункту 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 № 15 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.1993 за № 50, яку видано на підставі Декрету, при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

У даному випадку Підприємством до касаційної скарги додано платіжне доручення від 26.05.2008 № 659, яке через відсутність на звороті необхідного напису не відповідає вимогам, зазначеним в абзаці першому пункту 14 названої Інструкції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись пунктами 2, 4 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2008 зі справи № 14/248-07 до розгляду не приймати та повернути міському комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна контора № 5".

Суддя В.Селіваненко

Суддя І.Бенедисюк

Суддя Б.Львов