ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№ 2-25/13334-2005

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- не з'явився,

відповідача

- не з'явився,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Євпаторійської ОДПІ

на постанову

від 13.12.2005 Севастопольського апеляційного

господарського суду

у справі

№2-25/13334-2005

за позовом

ТОВ "Мрія"

до

Євпаторійської ОДПІ

про

визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

від 01.08.2005 №/2

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду АР Крим від 31.10-08.11.2005 (суддя Маргарітов М.В.), прийнятою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, позов задоволено. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення від 01.08.2005 №/2 у зв'язку з необгрунтованістю дій відповідача по донарахуванню позивачу податку на прибуток в сумі 36400 грн. та застосуванню 7280 грн. штрафних санкцій, що призвели до порушення прав позивача.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.12.2005 (судді: Волков К.В., Голик В.С., Градова О.Г.), прийнятою за правилами Господарського процесуального кодексу України, постанову від 31.10-08.11.2005 залишено без змін з тих же підстав.

Євпаторійська ОДПІ в поданій касаційній скарзі просить постанову від 22.12.2005 скасувати та направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення апеляційним судом ст.ст.71,86 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню з передачею справи до Севастопольського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду постанови від 31.10-08.11.2005 за правилами Кодексу адміністративного судочинства України з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 01.08.2005 №/2 про визначення ТОВ "Мрія" зобов'язання зі сплати податку на прибуток в сумі 40040 грн., в тому числі донарахуваного податку на прибуток в сумі 36400 грн. та застосованих штрафних санкцій в сумі 7280 грн.

Залишаючи без змін постанову від 31.10-08.11.2005 суд апеляційної інстанції керувався нормами Господарського процесуального кодексу України та нормами податкового законодавства.

Разом з тим, поза увагою суду апеляційної інстанції залишився той факт, що з 1 вересня 2005 року вже набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і при прийнятті постанови від 13.12.2005 суд не врахував наступне.

Відповідно ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб’єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Згідно з п.3 ст.10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” на державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції покладено, зокрема, функцію щодо контролю своєчасності подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевірки достовірності цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Відповідно до ст.9 Закону України “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані, зокрема, подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, об'єднані державні податкові інспекції є суб’єктами владних повноважень, оскарження дій та бездіяльності яких відноситься до компетенції адміністративних судів (п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд апеляційної інстанції, не надавши належної правової оцінки суб'єктному складу та характеру спірних податкових правовідносин, що виникли з приводу оскарження дій Євпаторійської ОДПІ щодо донарахування позивачу податку на прибуток та щодо нарахування штрафних санкцій, розглянув даний спір за правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення належної юрисдикції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На порушення цих вимог суд апеляційної інстанції переглянув постанову суду першої інстанції у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

Касаційна інстанція враховує, що наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду рішень у справах, помилково розглянутих судами першої та апеляційної інстанцій в порядку господарського судочинства (постанова ВСУ від 27.02.2007 у справі №44/38-06).

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа –направленню до Севастопольського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду постанови господарського суду АР Крим від 31.10-08.11.2005 за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому касаційна інстанція не вбачає підстав для скасування постанови господарського суду АР Крим від 31.10-08.11.2005, оскільки, по-перше, при її прийнятті суд першої інстанції правильно керувався вимогами Кодексу адміністративного судочинства України, а, по-друге, виходячи зі змісту касаційної скарги Євпаторійської ОДПІ від 28.12.2005 №10201/10/10-0 (а.с.132,133) зазначена постанова відповідачем не оскаржується.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Євпаторійської ОДПІ задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.12.2005 у справі №2-25/13334-2005 скасувати з передачею справи до Севастопольського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду постанови господарського суду АР Крим від 31.10-08.11.2005 за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий, суддя           В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун