ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 р.

№ 13/277

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги

Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) по

газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз"

на постанову

від 12.03.2008 року

Львівського апеляційного господарського суду

у справі

№ 13/277

за позовом

Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до

ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз"

про

стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений

природний газ в сумі 284 623,75 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Єнік Є.В. (дов. від 29.12.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представника позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулася в суд з позовом до ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" про стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ в сумі 284 623,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 березня 2005 року ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" уклали договір реструктуризації заборгованості №40/05 (а.с.11).

Відповідно до умов Договору відповідач визнав за собою заборгованість перед позивачем станом на 01.04.2005 року в сумі 2 120 199,90 грн. та зобов’язався сплатити ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" протягом 120 місяців з дня підписання сторонами цієї угоди на умовах передбачених цим договором (п.1 та п.2 Договору).

У відповідності до п.3 Договору №40/05 від 31.03.2005 року заборгованість сплачується Відповідачем на користь Позивача щомісячно до 1-го числа кожного місяця рівними частками по 17 668,33 грн. Остаточний розрахунок відповідно до п.3 Договору здійснюється до 1-го числа , кожного місяця.

ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" свої зобов’язання не виконало в повному обсязі, що призвело до виникнення боргу за період вересень 2006 р. –вересень 2007 р. перед позивачем в розмірі 229 688,29 грн.( розрахунок боргу а.с.10).

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, що кореспондується з п.6 Договору, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що згідно розрахунку, поданого в позовній заяві (а.с.6-9) становить 4330,47 грн. річних та 18810,16 грн. інфляційних. Крім цього, пунктом 6 Договору також зазначено , що відповідач сплачує позивачеві також й пеню за кожен день прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБ України), що з розрахунку, поданого в позовній заяві (а.с.6-9) становить 15716,65 грн.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.01.2008 року у справі №13/277 (суддя Миронюк С.О.) задоволено позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" про стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ в сумі 284623,75 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідач свої зобов’язання щодо оплати заборгованості по договору про реструктуризацію заборгованості №40/05 від 31.03.2005 року в повному обсязі не виконав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов‘язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобов‘язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього, пунктом 6 Договору передбачено, що відповідач сплачує позивачеві також й пеню за кожен день прострочення платежу. Відповідачем доказів погашення заборгованості не подано.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 року (колегія суддів: Давид Л.Л., Кордюк Г.Т., Мурська Х.В.) рішення господарського суду Чернівецької області від 17.01.2008 року у справі №13/277 залишено без змін.

Постанова суду мотивована тим, що судом першої інстанції правомірно відхилено, як безпідставне, посилання відповідач на п. 3.7 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 р. №2711-ІV, оскільки зазначений пункт стосується виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо ПЕК, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" на строк участі таких підприємств у процедурі погашення заборгованості, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що такий не може бути застосований судом на стадії розгляду спору по суті.

Крім цього, у відповідності до ст. 10 Закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", державним, комунальним підприємствам, а також господарським товариства, у статутних фондах яких частка держави становить більше ніж 50%, які відносяться до підприємств паливно-енергетичного комплексу та внесені до Реєстру, дозволяється без отримання додаткових погоджень з державними органами, уповноваженими управляти зазначеними підприємствами, за взаємною згодою, провести реструктуризацію кредиторської та/або дебіторської заборгованостей терміном до десяти років з дати укладення відповідних договорів про реструктуризацію заборгованості з відстрочкою погашення заборгованості до двох років дії таких договорів та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, такі договори відсутні, а відтак безпідставним та необґрунтованим є посилання відповідача як на підставу звільнення від відповідальності на Закон України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" просить рішення та постанову у справі скасувати, а справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись при цьому на неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов‘язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобов‘язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього, пунктом 6 Договору передбачено, що відповідач сплачує позивачеві також й пеню за кожен день прострочення платежу.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про те, що позов ґрунтується на вимогах чинного законодавства, умовах укладеного сторонами договору, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується також з висновком судів першої та апеляційної інстанції щодо безпідставного посилання відповідач на п. 3.7 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 р. №2711-ІV, оскільки зазначений пункт стосується виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень, а не стадії вирішення спору по суті.

Посилання скаржника на неправомірність повернення зустрічної позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України не приймається колегією суддів до уваги, оскільки касаційну скаргу подано на рішення господарського суду Чернівецької області від 17.01.2008 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 року у справі №13/277, в той час як зустрічну позовну заяву повернуто без розгляду ухвалою господарського суду Чернівецької області від 17.01.2008 року за №116. До того ж, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2007 року у справі № 116 (13/277) зазначена ухвала залишена без змін.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" має право на звернення до суду в загальному порядку з позовом про визнання договору про реструктуризацію заборгованості №40/05 від 31.03.2005 року таким, що не відповідає вимогам закону, з моменту його укладення.

Таким чином, оскаржувана постанова апеляційного суду ґрунтується на фактичних обставинах справи та відповідає вимогам діючого законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ по газопостачанню та газифікації "Чернівцігаз" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 року у справі № №13/277 залишити без зміни.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко