ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 24/524-б

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Удовиченка О.С.

суддів:

Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

розглянувши   касаційну скаргу

ліквідатора ГБК “Антей”

на постанову

Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2007р.

у справі

№ 24/524-б  господарського суду м. Києва

за заявою

колективного підприємства
“Споруда”

до

ГБК “Антей”

про

банкрутство

ліквідатор

ОСОБА_1

в судовому
засіданні взяли участь  представники :

ГБК "Антей"

ліквідатор ОСОБА_1

В С Т А Н О В
И В :

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 20.07.2006р. (суддя Смілянець В.В.) визнано ОСОБА_2 кредитором
кооперативу "Антей" на суму 1157,00 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2007р. (судді: Гарник Л.Л., Зубець Л.П., Лосєв
А.М.) ухвалу господарського суду м. Києва від 20.07.2006р. скасовано в частині
відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання кредитором кооперативу
"Антей" на суму 7629,90 грн., заяву ОСОБА_2 задоволено повністю,
визнано ОСОБА_2 кредитором кооперативу "Антей" на суму 8786,90 грн.

Ліквідатор гаражно-будівельного
кооперативу "Антей" ( надалі ГБК "Антей") звернувся до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від
10.09.2007р., заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

В обґрунтування своєї касаційної
скарги ліквідатор ГБК "Антей" посилається на те, що судом апеляційної
інстанції порушені та неправильно застосовані норми матеріального та
процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови.  Зокрема, апеляційним господарським судом було
невірно застосовано ст.625 ЦК України, не застосовано ст.80 ЦК УРСР,  порушено норми ст.14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що
підготовче засідання господарського суду відбулося 03.08.2001р.

Ухвалою попереднього засідання від
25.08.2004р. були визнані вимоги кредиторів, які були внесені розпорядником
майна до реєстру.

Постановою господарського суду м.
Києва від 16.09.2004р. ГБК "Антей" визнано банкрутом, відкрита
ліквідаційна процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що
23.03.2006р. до господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2. про
визнання кредитором ГБК "Антей" та стягнення на його користь з ГБК
"Антей" 8786,90грн. з урахуванням індексу інфляції.

Господарським судом м. Києва на
підставі ст.1, 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом” визнано ОСОБА_2. кредитором ГБК "Антей"
у сумі 1157,00 грн. Разом із тим судом не зазначено в мотивувальній частині
ухвали обставини та докази на підставі яких ґрунтується відповідне судове
рішення.

Судом апеляційної інстанції
зазначено, що зобов"язання ГБК "Антей" перед ОСОБА_2. виникло на
підставі договорів від 04.08.1993р. №125, від 29.11.1995р. №125 (т.17 а.с.
21-23) та квитанцій до прибуткового касового ордера. Проте, висновки про
встановлені обставини судом апеляційної інстанції зроблені не були.

Отже, ні місцевий господарський
суд, ні суд апеляційної інстанції зазначені договори у повному обсязі не
дослідили та не зробили висновки щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_2

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ
від 29 грудня 1976 року N 11 "Про судове рішення" обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Виходячи з приписів ст.99 ГПК
України, слід зазначити, що в апеляційній
інстанції  справи  переглядаються за правилами розгляду цих
справ у першій інстанції з урахуванням
особливостей, передбачених у цьому розділі.  Апеляційний господарський   суд,
переглядаючи   рішення   в апеляційному порядку,  користується правами,  наданими суду першої інстанції.

У процесі перегляду справи апеляційний господарський  суд  за
наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.       Апеляційний господарський   суд
не    зв'язаний    доводами апеляційної    скарги
(подання)   і   перевіряє
законність   і обґрунтованість
рішення місцевого господарського
суду  у  повному обсязі. (ст.101 ГПК України).

Натомість, з оскаржуваної постанови
вбачається, що суд апеляційної інстанції переглянув ухвалу суду першої
інстанції лише в частині стягнення з банкрута коштів, нарахованих на суму боргу
внаслідок інфляції.

Отже, судами попередніх інстанцій
допущено порушення вимог статті 4-7 ГПК України, якою визначено, що судові
рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи, статті
4-3 ГПК України, положення якої передбачають, що господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин справи.

Вказані порушення норм
процесуального права судами попередніх інстанцій призвели до неповного
з'ясування обставин справи, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що
судами дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам.

Допущені порушення норм
процесуального права, що призвели до неповного з'ясування обставин справи, не
можуть бути усунуті судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 111-7 ГПК
України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду м. Києва від 20.07.2006р.
та постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2007р.
підлягають скасуванню.

Керуючись статтями  1115,  1117,  1119-11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу ліквідатора ГБК
“Антей" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2007р. та ухвалу господарського суду м. Києва від
20.07.2006р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду м. Києва в частині розгляду грошових вимог кредитора
ОСОБА_2.

Головуючий                                                                              О.С.
Удовиченко

Судді                                                                                       О.М.
Мамонтова

М.І. Хандурін