ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.10.08 р.                     Справа № 15/152

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Італінокс Донбас” м. Донецьк ()

до відповідача закритого акціонерного товариства “Машзавод” м. Новогродівка ()

про стягнення заборгованості в сумі 100573,92 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Калько О.Ю. за довіреністю № 1 від 06.10.2008 р.

від відповідача: Бевзюк І.Г. за довіреністю № 2019 від 06.10.2008 р.

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “Італінокс Донбас” м. Донецьк до закритого акціонерного товариства “Машзавод” м. Новогродівка про стягнення заборгованості в сумі 100573,92 грн.

Ухвалою суду від 17.09.2008 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/152, сторони зобов’язані надати документи та виконати певні дії.

У судовому засіданні позивачем та відповідачем було заявлено клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу. Судом, відповідно до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) був підписаний договір поставки № 3 від 28.01.2005 року. Згідно умов вказаного договору асортимент, кількість та ціна продукції погоджуються попередньо сторонами та зазначаються у специфікаціях, які є невід’ємною частиною цього договору. Відпускна вартість продукції визначається протоколом погодження кінцевої вартості продукції, укладеним сторонами перед передачею продукції покупцю, як додаток до цього договору. Строк поставки продукції, порядок розрахунків та вартість визначаються у специфікації. Продукція вважається переданою постачальником та прийнятою покупцем за кількістю згідно підписаних сторонами товарних накладних.

Як зазначив позивач у позовній заяві специфікації до договору, підписані обома сторонами, відсутні.

Згідно статті 638 ЦК України вказаний договір на момент його підписання сторонами не містив усіх істотних умов для договору поставки. Але в подальшому сторони фактично домовилися щодо всіх істотних умов цього договору шляхом виставлення позивачем рахунку на оплату відповідачу та підписання обома сторонами видаткових накладних по фактам передачі товару. Вказане підтверджується витягом з банківського рахунку, де відповідач при частковій оплаті суми боргу як підставу для платежу вказує саме договір № 3 від 28.01.2005 року. Позивач та відповідач у судовому засіданні також підтвердили усними поясненнями те, що поставка товару здійснювалася на виконання умов вказаного договору.

Факти поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем підтверджуються матеріалами справи, а саме: рахунками-фактурами, видатковими накладними та довіреностями на отримання товару, які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками обох сторін.

Стаття 692 частина 1 ЦК України встановлює, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, позивач направляв відповідачу письмові вимоги щодо оплати товару, а саме: претензію № 069 від 10.10.2007 р., претензію № 072 від 13.03.2008 р., претензію № 177 від 17.07.2008 р.

Фактичне отримання вищевказаних претензій підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення № 374414, № 456389, № 515691.

Таким чином строк оплати для відповідача за отриманий товар настав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (№ 2018 від 06.10.2008 р.) визнав позовні вимоги в сумі 100573,92 грн.

Згідно частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Дії відповідача у даній справі, пов’язані із визнанням боргу у сумі 100573,92 грн. не суперечать законодавству та не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи, що позов позивачем стосовно стягнення боргу у сумі 100573,92 грн. відповідає законодавству, фактичним обставинам справи та підтверджений відповідними доказами, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, вимоги позивача про стягнення заборгованості у вказаній сумі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Крім того позивач у позовній заяві просить суд для забезпечення позову накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, в тому числі на грошові кошти відповідача або заборонити відповідачу укладати угоди по відчуженню цього майна.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Суд, розглянувши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням вищевказану заяву, вважає її такою, що заснована на необґрунтованих припущеннях позивача, тому відмовляє у задоволенні заяви стосовно вжиття заходів щодо забезпечення позову у зв’язку з недоведеністю того, що грошові кошти, майно, які є у відповідача, можуть зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за якістю на момент винесення рішення господарським судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22; 32-36; 43; 49; 78; 83-85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з закритого акціонерного товариства “Машзавод” (юридична адреса: 85483, м. Новогродівка, вул. Вуглезбірна, 1; ; розрахунковий рахунок 757 в АК ПІБ м. Селидове, МФО 334312) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Італінокс Донбас” (юридична адреса: 83096, м. Донецьк, вул. Хірургічна, 5; поштова адреса: 83096, м. Донецьк, вул. Інженерна, 1; ; розрахунковий рахунок 80 в АБ “Укрбізнесбанк”, МФО 334969) борг в сумі 100573,92 грн., витрати по сплаті державного мита у розмірі 1005,74 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

В судовому засіданні 07.10.2008 р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний судом 09.10.2008 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання судом.

У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя

тел. 381-91-18

Надруковано у 3 примірниках:

1 – позивачу

2 –відповідачу

3 – господарському суду Донецької області