ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18.06.08 р. Справа № 40/101

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засіданні Ротар Н.Ю.

Розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Інтеразов” м. Маріуполь

до відповідача відкритого акціонерного товариства „Азовзагальмаш” м. Маріуполь

про стягнення 875 864 грн. 00 коп.

за участю:

представників сторін:

від стягувача не з’явився

від боржника не прибув

від державної виконавчої служби не з’явився

Суть питання: боржник у справі, відкрите акціонерне товариство „Азовзагальмаш”, звернувся до господарського суду зі скаргою у порядку ст. 1212 ГПК України, в які просить визнати незаконною та скасувати постанову Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції №15-239 від 28.03.08р. про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області по справі № 40/101 від 12.03.08р.

Крім того, скаржник просить зупинити виконавче провадження з примусового виконання зазначеного наказу до розгляду даної скарги.

Державна виконавча служба прости скарги заперечує, обґрунтовуючи це винесенням оскаржуваної постанови у відповідності до вимог законодавства.

Нез’явлення у судове засідання представників стягувача, боржника та державної виконавчої служби не перешкоджає розгляду скарги згідно приписів ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням по справі № 40/101 від 30.08.07р. з з відкритого акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеразов" було стягнуто борг в сумі 875 864 грн., витрати по держмиту в сумі 8876 грн.64 коп. та витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.08р. зазначене рішення було залишено без змін, у зв’язку з чим господарським судом Донецької області було видано наказ від 12.03.08р. про примусове виконання рішення, яке набрало законної сили.

28.03.08р. Іллічівським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання даного наказу.

Відповідно до ст. 117 ГПК України в редакції Закону України від 15.03.06р. № 3538-IV наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України “Про виконавче провадження”, далі - Закон.

Боржник вважає, що зазначений було видано з порушенням вимог ст.ст. 50, 116 ГПК України, а саме з урахуванням правил початку перебігу процесуального строку господарський суд не мав права 12.03.08р. видати наказ, оскільки таке право, на думку заявника, виникає у суду наступного дня після набранням рішенням законної сили.

Тобто, дата видачі наказу, як обов’язковий реквізит згідно п. 1 ст. 19 Закону, не відповідає вимогам законодавства.

Згідно п. 6, 7 ст. 26 Закону у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону, а також наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

На підставі викладеного божник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції №15-239 від 28.03.08р. про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області по справі № 40/101 від 12.03.08р.

Надавши правову оцінку діям учасників виконавчого провадження, дослідивши її фактичні обставини, пов’язані з виконанням рішення, суд зазначає наступне:

За змістом статті 121-2 ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної виконавчої служби, які обов’язково пов’язані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обов’язків здійснювати дії у межах закону.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією. Згідно з частиною третьою статті 105 ГПК постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Отже, така дата і повинна зазначатися у відповідному наказі як дата набрання постановою законної сили, незалежно від того, коли підписано її повний текст.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.08р. рішення господарського суду по справі № 40/101 від 30.08.03р. залишено без змін. Тому рішення господарського суду Донецької області набрало законної сили 12.03.08р.

Відповідно до ст. 116 ГПК України наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Отже дата видачі наказу повинна співпадати з датою набрання рішенням господарського суду законної сили згідно з вимогами ст. 85 ГПК України.

Наказ господарського суду видано відповідно до вимог ГПК України та ст. 19 Закону.

Крім того, слід звернути увагу на те, що суд не вправі скасувати постанову судового виконавця, так як за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов’язує орган державної виконавчої служби здійснити певні дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин суд не вбачає підстав вважати, що у діях виконавчої служби щодо виконання наказу суду існують ознаки протиправності. Тому у задоволенні скарги божника з вимогами про визнання незаконною та скасування постанови Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції №15-239 від 28.03.08р. про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області по справі № 40/101 від 12.03.08р. слід відмовити як необґрунтованої та неправомірно заявленої.

Щодо клопотання заявника про зупинення стягнення за наказом слід зазначити, що за приписами ст. 121-1 ГПК України повноваження на таке зупинення має виключно суд касаційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Закону України “Про виконавче провадження”, ст.ст. 86, 117, 121-2 ГПК України суд

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні скарги відкритого акціонерного товариства "Азовзагальмаш" про визнання незаконною та скасування постанови Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції №15-239 від 28.03.08р. про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області по справі № 40/101 від 12.03.08р. відмовити.

Суддя Підченко Ю.О.