ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

17.09.08            Справа № 17/183-08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Корм”,

с. Коржі, Баришівський район

до відповідачів 1) Приватного підприємства “Стелсі”, м. Дніпропетровськ;

2) Приватного підприємства “GANDER”, с. Коржі, Баришівський район

третя особа, на стороні відповідача-2, без самостійних вимог на предмет спору –

Товариство з обмеженою відповідальністю “СЕМЕКСТРЕЙД-ІСТ”

про визнання недійсним договору

Суддя В.Г. Суховий

Представники: згідно з протоколом судового засідання

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Корм” (далі –Позивач) до 1. Приватного підприємства “Стелсі” (далі –Відповідач-1), 2. Приватного підприємства “GANDER” (далі –Відповідач-2) про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.12.2006р., укладеного між ПП “GANDER”, ТОВ “Корм” та ПП “Стелсі”.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.04.2008р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що угода укладена внаслідок обману директора ТОВ “Корм” представником ПП “GANDER”, в зв’язку із чим директор підприємства був змушений укласти договір переведення боргу на вкрай невигідних для підприємства умовах. Також, в порушення пункту 5 Договору про переведення боргу ПП “GANDER” не надав ТОВ “Корм” необхідну документацію, пов’язану із виникненням боргу 581 924,007 грн., що виник на підставі договору від 01.07.2005 року, укладеного між ПП “GANDER” та ТОВ “Сімплі-Трейд”, у зв’язку з чим позивач не може скористатися передбаченим ст. 522 ЦК України правом висунути проти вимог кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором та первісним боржником. Крім того, позивач посилається на те, що на момент підписання договору про переведення боргу, а саме 29 грудня 2006 року, директор ПП “GANDER” Кобилинський А.І. перебував на лікарняному, про що свідчить листок непрацездатності серії ААМ №918815, виданий 18.12.2006 року, тому не мав відповідних повноважень на підписання даної угоди.

Відповідач-2 - ПП “GANDER” у відзиві на позовну заяву № 183 від 09.06.2008р. (а.с. 98-99) зазначив, що у нього немає обґрунтованих підстав як для заперечення проти доводів позивача так і для їх підтвердження.

Ухвалою від 09.06.2008р. (з урахування ухвали від 23.06.2008р.) суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, на стороні відповідача-2, без самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю “СЕМЕКСТРЕЙД-ІСТ”.

Третя особа –ТОВ “СЕМЕКСТРЕЙД-ІСТ” у своєму поясненні від 04.09.2008р. (Вх. № 15721 від 08.09.2008р.) проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем не наведено правового обґрунтування застосування певних норм, на підставі яких позивач просить суд визнати недійсним оспорюваним договір.

У зв’язку з неявкою представника відповідача-1 розгляд справи неодноразово відкладався.

В процесі розгляду справи представником позивача подано клопотання № 957/08 від 08.08.2008р. про припинення розгляду справи, оскільки Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 18.03.2008р. виключено з Єдиного державного реєстру підприємств, організацій і установ ПП “Стелсі”. Представник відповідача-2 проти клопотання не заперечив. Представник третьої особи проти даного клопотання заперечив. Суд відхилив дане клопотання позивача.

Враховуючи те, що ухвалою суду було зобов’язано позивача ТОВ “Корм” надати суду для огляду оригінал спірного договору, представником позивача в судовому засіданні 08.09.2008р. було заявлено клопотання про витребування у відповідача ПП “Стелсі” та третьої особи ТОВ “СЕМЕКСТРЕЙД-ІСТ” для огляду оригіналу договору про переведення боргу від 29.12.2006р. Суд задовольнив подане клопотання позивача та оголосив перерву в судовому засіданні до 17.09.2008р.

17.09.2008р. до початку судового засідання від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з відпусткою представника. Представник відповідача-2 дане клопотання підтримав. Представник третьої особи проти даного клопотання заперечив, пославшись на навмисне затягування вирішення спору позивачем.

Суд вважає, що подане клопотання позивача не підлягає задоволенню, оскільки позивач був належним чином повідомлений і не позбавлений був можливості направити в судове засідання 17.09.2008р. іншого представника. Також суд враховує те, що в судовому засіданні 08.09.2008р. було оголошено перерву для огляду судом оригіналу договору про переведення боргу від 29.12.2006р., копія якого наявна у позивача і була додана до позовної заяви самим позивачем. Суд витребував оригінал договору від третьої особи, оскільки незважаючи на неодноразові ухвали про зобов’язання надати суду оригінал спірного договору позивачем його надано не було.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти позову не заперечив.

Представник третьої особи в судовому засіданні 17.09.2008р. проти позовних вимог заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача-2 та третьої особи, суд в с т а н о в и в:

29 грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Корм”, Приватним підприємством “Стелсі” та Приватним підприємством “GANDER” було укладено договір про переведення боргу (далі –Договір, а.с. 49).

Відповідно до п. 2 Договору ПП “GANDER” (первісний боржник) переводить на ТОВ “Корм” (новий боржник) грошове зобов’язання у розмірі 581 924,07 грн (в т.ч. ПДВ), що виник на підставі Основного договору. Сума боргу погоджена сторонами (акт звірки станом на 27.12.2006р.) і є остаточною.

Визначення Остаточного договору наводиться в п.1 Договору про переведення боргу, відповідно до якого, Остаточний договір –це договір відступлення права вимоги від 27.12.2006р. укладений між ТОВ “ПРОММАСЕНЕРГО” і ПП “Стелсі”.

Згідно з п. 3 Договору ТОВ “Корм” зобов’язується виконати зобов’язання ПП “GANDER” за Основним договором перед ПП “Стелсі”.

Актом звірки взаємних розрахунків станом на 27.02.2007р. підтверджено заборгованість ТОВ “Корм” у сумі 581 924,07 грн.

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.12.2006р., укладеного між ПП “GANDER”, ТОВ “Корм” та ПП “Стелсі”, з посиланням на те, що він не відповідає вимогам Закону та укладений внаслідок обману.

В процесі розгляду справи у зв’язку з неодноразовою неявкою представника відповідача-1 –ПП “Стелсі” судом було надіслано відповідну ухвалу від 09.06.2008р. (запит) до державного реєстратора Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради щодо місцезнаходження відповідача-1.

З наданої державним реєстратором Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (в матеріалах справи) вбачається, що 18.03.2008р. була проведена державна реєстрація припинення юридичної особи Приватного підприємства “Стелсі” у зв’язку з визнанням її банкрутом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, підприємство чи організацію, які є сторонами, ліквідовано.

З урахуванням наведеного господарський суд припиняє провадження у справі за позовом ТОВ “Корм” до ПП “Стелсі” про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.12.2006р.

Щодо позовних вимог ТОВ “Корм” до ПП “GANDER” про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.12.2006р., суд зазначає наступне.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що позовні вимоги ТОВ “Корм” до ПП “GANDER” про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.12.2006р є необґрунтованими і задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Цивільним кодексом України, зокрема статтею 16 встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту таких цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право тощо.

У частині 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено способи захисту прав і законних інтересів суб’єктів господарювання і споживачів. Зокрема, права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину, у тому числі договору, не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст. 203 ЦК України).

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог.

Зокрема, необґрунтованим є посилання позивача, як на підставу позовних вимог, на те що в порушення пункту 5 Договору про переведення боргу ПП “GANDER” не надав ТОВ “Корм” необхідну документацію, пов’язану із виникненням боргу, оскільки.

Пунктом 5 Договору про переведення боргу від 29.12.2006р., підписаним у тому числі і позивачем, сторони зазначили, що новий боржник (ТОВ “Корм”) цим підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов’язана з Основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основним договором між ПП “GANDER” та ПП “Стелсі”.

Отже, підписавши Договір позивач (ТОВ “Корм”) тим самим визнав та підтвердив те, що йому на час підписання Договору вже була передана необхідна документація.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання угоди не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання угоди недійсною. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом чи договором наслідків, а не визнання угоди недійсною (роз’яснення ВГСУ № 02-5/111).

Крім того, відповідно до п. 9.2 зазначеного Роз’яснення наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т. ін.). У такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів відсутності належних повноважень представника на укладення угоди задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що після укладання 29.12.2006р. оспорюваного Договору про переведення боргу (між ПП “GANDER”, ТОВ “Корм” та ПП “Стелсі”) позивачем - ТОВ “Корм” були вчинені дії щодо подальшого його схвалення. Зокрема:

1)          Акт звірки взаємних розрахунків (а.с. 165) підписаний між ТОВ “Корм” та ПП “Стелсі” станом на 27.02.2007р., тобто через 2-а місяці після укладання Договору;

2)          Відповідь ТОВ “Корм” від 28.03.2007р. № 36 на претензію ТОВ “СЕМЕКСТРЕЙД-ІСТ” (а.с. 170, 171), , згідно з якою позивач повідомляє, що заборгованість визнає, проте у зв’язку з тяжким фінансовим станом не має можливості погасити його;

3)          Актом прийому передачі документів (а.с. 172-175) від 10.04.2008р. підписаний між ТОВ “Корм” та ТОВ “СЕМЕКСТРЕЙД-ІСТ”.

Посилання відповідача на те, що на момент підписання Договору про переведення боргу директор ПП “GANDER” Кобилинський А.І. не мав на це повноважень, оскільки перебував на лікарняному суд вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.

Статут ПП “GANDER”, який міститься в матеріалах справи (а.с. 39-48), не містить будь-яких обмежень повноважень особи, яка призначена на посаду виконавчого органу підприємства у зв’язку з перебуванням на лікарняному.

Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України та інші нормативно-правові акти також не містять будь-яких обмежень повноважень керівників підприємств, у зв’язку з перебуванням на лікарняному.

Отже, чинне законодавство не пов’язує втрату повноважень директором підприємства у зв’язку з перебуванням на лікарняному.

Необґрунтованим є посилання позивача, як на одну з підстав позовних вимог на те, що угода укладена внаслідок обману директора ТОВ “Корм” представником ПП “GANDER”, в зв’язку із чим директор підприємства був змушений укласти договір переведення боргу на вкрай невигідних для підприємства умовах.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності фактів обману і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо укладення угоди.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації, що уклала угоду, шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди.

Дана позиція також узгоджується з Роз’ясненням Вищого господарського суду України № 02-5/111.

Позивачем не доведено відповідними доказами факту обману директора ТОВ “Корм” представником ПП “GANDER” під час укладення Договір переведення боргу від 29.12.2006р.

З урахуванням наведеного позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 49 ГПК України судові (господарські) витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, п.6 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          В позові Товариства з обмеженою відповідальністю “Корм” до Приватного підприємства “GANDER” про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.12.2006р. –відмовити.

2.          Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Корм” до Приватного підприємства “Стелсі” про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.12.2006р. –припинити.

Суддя                                                                                          Суховий В. Г.