ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2008

Справа №2-7/2041-2008

За позовом Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» (95000, м. Сімферополь, проспект Кірова/провулок Совнаркомівській, 52/1, ідентифікаційний код 00153117)

До відповідача Державного підприємства «Керченський судноремонтний завод» (98300, м. Керч, вул. Кірова, 22, ідентифікаційний код 01124997)

Про стягнення 79 009,42 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Дрібний Ю. В., предст., дов. №11/62 від 27.08.2007 р.

Від відповідача - не з’явився (телеграма).

Суть справи: Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до Державного підприємства «Керченський судноремонтний завод» про стягнення 79 009,42 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх обов’язків за договором №35/6/4 від 11.01.2007 р. в частині своєчасного здійснення ремонту судна, через що позивач просить стягнути з Державного підприємства «Керченський судноремонтний завод» пеню у сумі 79 009,42 грн.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що всупереч вимог укладеного договору позивач не надав ДП «КСЗ» суднову конструкторську документацію, спеціалізоване оснащення та прилади, не підготовив суднові технічні засоби та конструкції до виконання ремонтних робіт, не забезпечив стан суднових приміщень та проходів, технічних засобів та конструкцій, не погоджені з відповідачем перелік та строки поставки ЗІП для ремонту. Таким чином, відповідач вважає, що саме вказані порушення позивачем умов договору №35/6/4 від 11.01.2007 р. призвели до затримки проведення ремонтних робіт та просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не з’явився, однак направив до суду телеграму, в якій просить суд відкласти розгляд справи на більш пізніший строк у зв’язку з перебуванням представника у відрядженні та необхідністю надання додаткових доказів.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не надані суду докази, що підтверджують викладені в телеграмі обставини, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

11.01.2007 р. між Державним акціонерним товариством «Чорноморнафтогаз» (Замовник) та Державним підприємством «Керченський судноремонтний завод» (Підрядник) був укладений договір №35/6/4 про виконання ремонтних робіт на в/б «Дельфін», п. 1.1 якого передбачено, що за договором Підрядник зобов’язується за завданням Замовника виконати на свій ризик та своїми коштами роботи з ремонту в/б «Дельфін» (надалі «Судно»), а Замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу. Роботи з ремонту судна виконуються з матеріалів та ЗІПа Підрядника.

Відповідно до п. 1.2 Договору обсяг, характер та вартість робіт, передбачених в п. 1.1 цього Договору, визначається технологічним кошторисом-відомістю (Додаток 1), погодженим Сторонами, а також Протоколом погодження ремонтної відомості (Додаток 2), які є невід’ємною частиною цього Договору та підставою для проведення взаємних розрахунків.

Порядок виконання робіт визначається календарним планом (Додаток 3), який є невід’ємною частиною договору (встановлюється строком 82 календарних дня з моменту постановки судна на ремонт) (п. 1.3 Договору).

Згідно з п. 1.4 Договору здача робіт Замовнику оформлюється двостороннім актом фактично виконаних робіт.

В п. 4.1 Договору сторони передбачили, що датою початку виконання робіт з ремонту вважається дата підписання уповноваженими сторін акта приймання судна до ремонту.

Строк робіт з ремонту судна встановлюється у вісімдесят два календарних дня (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору датою закінчення робіт з ремонту судна вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін акта виконаних робіт.

Згідно з п. 5.1 Договору вартість виконання робіт за цим Договором складає 702 458,40 грн.

Замовник здійснює розрахунок за ремонт судна та надані додаткові послуги, згідно п. 2.1.13 цього Договору протягом 10 банківських днів після підписання акта приймання судна з ремонту (п. 5.3 Договору).

06.03.2007 р. між сторонами була укладена додаткова угода №1/35/6/585 до договору №35/6/5 від 11.01.2007 р., п. 1 якої передбачено, що внаслідок дефектування вмб «Дельфін» виникло збільшення обсягів робіт з ремонту обладнання та механізмів судна. Виконавець зобов’язується виконати та здати, а Замовник зобов’язується оплатити вартість додаткових робіт в сумі 281 203,20 грн., згідно актів дефектування та Додатку №1 до технологічної відомості-кошторису виконання робіт, який є невід’ємною частиною цієї додаткової угоди. Вказаною угодою п. 4.2 Договору №35/6/5 від 11.01.2007 р. був вкладений в наступній редакції: «строк виконання ремонтних робіт встановлюється 98 календарних днів», а до п. 5.1 договору були внесені зміни шляхом викладення загальної суми робіт на рівні 983 661,60 грн.

Додатковою угодою №2/35/6 від 07.03.2007 р. строк виконання ремонтних робіт був встановлений 27 червня 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були виконані ремонтні роботи на загальну суму 339 958,80 грн., що підтверджується наступними актами здачі-приймання виконаних робіт, підписаними обома сторонами:

- акт №1 від 30.03.2007 р. на суму 198 975,60 грн.;

- акт №2 від 28.04.2007 р. на суму 140 983,20 грн.

Проте, в обумовлений сторонами строк відповідачем свої обов’язки за договором виконані не були.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських зобов’язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ч.1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

При цьому, ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п.7.1. договору за невиконання (неналежне виконання зобов’язань по договору сторони сплачують неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості договору, діючій на момент її нарахування за кожний день прострочення, але не більш 10 % вартості Договору.

Доводи відповідача про те, що позивачем не виконані умови п.2.2.4., п.2.2.7, п.2.2.13 договору, що сприяло несвоєчасному виконанню робіт, не можуть бути прийняти судом до уваги з наступних підстав.

Пунктом 2.2.4 договору передбачений обов’язок Замовника (позивача) представляти підряднику суднову конструкторську документацію, спеціалізовану оснастку та прилади, підготовити суднові технічні засоби та конструкцій до виконання робіт по ремонту, забезпечити постійну взаємодію відповідальних осіб з виконавцями робіт.

Зміст цього пункту передбачає організаційні міри по виконанню ремонтних робіт, а саме: представлення суднової конструкторської документації, оснастки та приладів, взаємодії робітників сторін. При цьому, згідно п.2.1.5 договору здійснення організаційного, технологічного та матеріально-технічного забезпечення всіх зазначених у кошторису робіт покладений на Підрядника (відповідача), який у випадку необхідності повинний бути витребувати документацію та оснастку. Проте, листи, або в інший документальній формі докази, відповідачем суду надані не були, у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством України для доведення фактів такого роду.

Пунктом 2.2.7 договору передбачений обов’язок відповідача забезпечити стан приміщень та проходів судна, технічних засобів та конструкцій у відповідність вимогам техніки безпеки.

Матеріали справи свідчать, що відповідач приступив до початку виконання ремонтних робіт, тобто будь-які перешкоди у стані технічних засобів та конструкцій на судні, не дотримання з боку відповідача техніки безпеки у приміщенням судна, відсутні. Так, всупереч положенням статей 33, 34 ГПК України, відповідач не надав суду доказів висловлення ним будь-яких зауважень при прийманні судна в ремонт 22.01.2007 р.

У пункті 2.2.13 договору зазначено, що Замовник зобов’язаний узгодити з Підрядником перелік та строки поставки необхідного ЗІПу для ремонту.

Однак, як було зазначено вище, роботи по ремонту судна виконуються із матеріалів і ЗІПу Підрядника (п.1.1 договору), організаційне, технологічне та матеріальне-технічне забезпечення робіт забезпечує підрядник (п.2.1.5. договору), який й був повинен надати перелік ЗІПу та забезпечити узгодження його Замовником.

Належних доказів неможливості ремонту судна по причинам невиконання договірних зобов’язань позивачем, відповідач не надав.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що строк дії договору №35/6/5 від 11.01.2007 р. сплинув 31.12.2007 р., оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення пені за період з 14.07.2007 р. по 28.12.2007 р.

Оскільки рішенням ГС АР Крим від 29.11.2007 р. у справі №2-14/10457-2007, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.03.2008 р., з відповідача була стягнута пеня за 28.06.2007 по 13.07.2007 р. у сумі 6899,11 грн., в рамках цієї справи ДАТ «Чорноморнафтогаз» просить стягнути з ДП «Керченський судноремонтний завод» пеню за період з 14.07.2007 р. по 28.12.2007 р., що відповідає положенням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якою встановлений 6-місячний строк для нарахування пені.

Судом встановлено, що сума пені у розмірі 79 009,42 грн. обчислена позивачем правомірно, а тому вимоги ДАТ «Чорноморнафтогаз» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Керченський судноремонтний завод» (98300, м. Керч, вул. Кірова, 22, ідентифікаційний код 01124997) на користь Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» (95000, м. Сімферополь, проспект Кірова/провулок Совнаркомівській, 52/1, ідентифікаційний код 00153117) 79 009,42 грн. пені, 790,09 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.