ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 р.

№
2-"а"-96/06

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Муравйова
О.В. -головуючого Полянського А.Г. Фролової Г.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державно-кооперативного
проектно-вишукувального інституту «Полтавагропроект»

на
постанову

Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 13.12.2007 року

у
справі

№ 2
«а»-96/06 Октябрського районного суду міста Полтави

за
позовом

ОСОБА_1

до
треті особи:

Державно-кооперативного
проектно-вишукувального інституту «Полтавагропроект» Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро-Нові Технології», Фонду державного майна України

Про
За участю представників сторін: позивача - відповідача
-  третьої особи -1:  третьої особи -2:

визнання
недійсними рішення загальних зборів Інституту та статуту, прийнятого в новій
редакції  не з'явились, ОСОБА_2 дов. №
13ю від 25.12.2007 р. Шкабрій М.П. дов. від 05.04.2008 р., не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

У
вересні 2005 року ОСОБА_1звернувся до
Октябрського районного суду міста Полтави з позовом до
Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Полтавагропроект»про
визнання положення статуту в частині визначення недержавних (корпоративних)
власників такими, що прийняті з порушенням законодавства та зобов'язати
власників відповідача внести зміни до статуту, якими визначити його, як
співвласника інституту та вказати розмір його частки у майні інституту.

У
червні 2006 року він звернувся до Октябрського районного суду міста Полтава з
заявою про уточнення позовних вимог та просив визнати недійсним рішення
загальних зборів учасників Державно-кооперативного проектно-вишукувального
інституту «Полтавагропроект»від 01.08.2005 року та визнати недійсним статут
останнього прийнятий у новій редакції від 01.08.2005 року.

Позовні   вимоги
обґрунтовував тим, що рішення позбавляє його прав як учасника інституту
встановлених законом України, права вимагати виконання обов'язків
Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту
«Полтавагропроект»перед ним та в цілому прав учасника цією юридичної особи,
оскільки він не був вказаний в цьому установчому документі в якості учасника.

Зокрема, позивач зазначив, що у новій
редакції статуту Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту
«Полтавагропроект»не вказано організаційно-правової форми цього суб'єкта
підприємництва всупереч Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців», яким
встановлено, що установчі документи юридичної особи мають містити
організаційно-правову форму.

Звернув
увагу позивач і на те, що статут прийнятий всупереч ухвалі Октябрського
районного суду міста Полтава від 15.10.2004 року (чинної на час проведення
загальних зборів та затвердження статуту), відповідно до якої з метою
забезпечення позову було заборонено Фонду державного майна України вчиняти
будь-які дії пов'язані з приватизацією, продажем, іншим відчуженням майна та
змінювати власників корпоративних прав інституту.

Рішенням
Октябрського районного суду міста Полтава від 24.10.2006 року (суддя Кузнецова
О.Ю.) у справі № 2 «а»-96/06 Октябрського районного суду міста Полтава в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Державно-кооперативного проектно-вишукувального
інституту «Полтавагропроект»про визнання недійсним рішення загальних зборів
часників інституту від 01.08.2005 року і статуту інституту, прийнятого в новій
редакції від 01.08.2005 року та зобов'язати внести зміни до статуту, якими
визначити ОСОБА_1 співвласником інституту та вказати розмір його частки в майні
інституту, відмовлено.

Обґрунтовуючи
судове рішення, суд, з посиланням на статті 87, 88, 97 98 Цивільного кодексу
України, статтю 63 Господарського кодексу України зазначив, що інститут має
змішану форму власності, що не суперечить діючому законодавству та спростовує
твердження позивача про невідповідність статуту вимогам діючого законодавства в
зв'язку з не визначенням організаційної форми підприємства.

Зокрема,
судом зазначено, що прийняття статуту у новій редакції 01.08.2005 року не
порушує прав позивача, оскільки останнім не доведено наявність корпоративних та
майнових прав учасника інституту.

Постановою
Київського міжобласного  апеляційного
господарського суду від 13.12.2007 року (судді: Ткаченко Б.О. -головуючий,
Лобань О.Ш., Рудченко С.Г.) рішення Октябрського районного суду міста Полтави  від 24.10.2006 року у справі № 2 «а»-96/06
скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано
недійсним рішення загальних зборів учасників Державно-кооперативного
проектно-вишукувального інституту «Полтавагропроект»від 01.08.2005 року.

Визнано
недійсним статут Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту
«Полтавагропроект»прийнятий у новій редакції від 01.08.2005 року.

Стягнуто
з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту
«Полтавагропроект»на користь ОСОБА_1 17 грн. витрат по сплаті державного мита,
Стягнуто з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту
«Полтавагропроект»на користь ОСОБА_1 8,50 грн. витрат по сплаті державного мита
за розгляд апеляційної скарги.

Постанова
апеляційного господарського суду з посиланням на статті 4, 12 Закону України
«Про власність», статті 10, 41  Закону
України «Про господарські товариства», статтю 113Цивільного кодексу України
вмотивована тим, що у позивача з 17.03.2005 року виникло право власності на
корпоративні та майнові права в розмірі 1/34 частини статуту капіталу
відповідача.

Зокрема,
апеляційним господарським судом, зазначено
про правомірність позовних вимог, оскільки відповідачем порушені майнові
та корпоративні права позивача, як учасника інституту та власника частки майна
у статутному капіталі.

Не
погоджуючись з зазначеною постановою Державно-кооперативний
проектно-вишукувальний інститут «Полтавагропроект»звернувся з касаційною
скаргою на постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 13.12.2007 року у справі
№ 2 «а»- 96/06 Октябрського районного суду міста Полтава, в якій просить
постанову у справі скасувати, а рішення Октябрського  районного суду міста Полтава від 24.10.2006
року у справі № 2 «а»- 96/06 Октябрського районного суду міста Полтави залишити
без змін, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм
матеріального права.

Позивач
у запереченнях на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечує та
просить в касаційній скарзі відмовити. А постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 13.12.2007 року у справі № 2 «а»- 96/06
залишити в силі.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх  у судовому засіданні, перевіривши наявні
матеріали справи, на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення в постанові, та доводи, викладені у касаційній скарзі,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно
статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський
суд  України переглядає за касаційною
скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та  постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно
до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються
вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

29.12.2006
року набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів” від 15.12.2006 р. № 483-V  (далі
-Закон № 483-V).

Пунктом
4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України
встановлено, що господарським судам підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Відповідно
до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У
випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Сторонами
в судовому процесі -позивачами і відповідачами -згідно з частиною 1 статті 21
Господарського процесуального кодексу України можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно
до статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права
особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а
також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під
корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються
та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно
із статтею 55 зазначеного кодексу господарські організації - юридичні особи,
створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші
підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні
особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому
законом порядку.

Статтею
113 Цивільного кодексу України передбачено що
господарським товариством є юридична особа, статутний (складений)
капітал якої поділений на частки між учасниками.

Як
встановлено судами попередніх судових інстанцій відповідно до наказу Державного
агропромислового комітету УРСР № 139 від 11.04.1986 року на базі інституту
"Укррадгосппроект", філії
"Укрсільхозтехпроект" та філії
"Укрколгосппроект" було створено Державно-кооперативний
проектно-вишукувальний інститут «Полтавагропроект».

Наказом
Фонду державного майна України № 3-АК від 23.11.2004 року затверджено Акт
комісії з передприватизаційної підготовки інституту, відповідно до якого,
станом на 01.10.2004 року, інститут визначений підприємством, заснованим на
змішаній формі власності, і, має у своєму майні державну частку в розмірі 27,17
% та частку власності у розмірі 72,83%, що належить не державним засновникам.

Законом
України "Про внесення змін до деяких законів України щодо державної
реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності" суб'єкти підприємницької
діяльності, створені в організаційних формах, не передбачених законами України,
державна реєстрація яких проведена до набрання чинності цим Законом,
зобов'язані привести організаційну форму у відповідність з вимогами законів
України протягом п'яти років після набрання чинності цим Законом.

З
матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що рішенням
Октябрського районного суду міста Полтава від 25.10.2005 року, яке набрало
чинності 31.01.2006 року встановлено, що статут інституту було зареєстровано
розпорядженням № 53 від 29.01.1992 року виконкомом Полтавської міської ради,
який перереєстровано розпорядженням № 557 від 25.07.1995 року з подальшими
змінами.

Крім
того, даним рішенням встановлено, що інститут виконав вимоги зазначеного вище
Закону, привів статут у відповідність із чинним законодавством та провів його
державну реєстрацію 05.08.2005 року.

Відповідно
до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори)
під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів,
в яких беруть участь ті самі сторони. Рішення суду з цивільної справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які
встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Згідно
із статтею 87 Цивільного кодексу України для створення юридичної особи її
учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються
письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений
інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений
учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не
встановлено законом.

У
статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління
товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до
товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не
встановлені цим Кодексом або іншим законом (стаття 88 ЦК України).

Відповідно
до  частини 2 статті 97 Цивільного
кодексу України органами управління товариством є загальні збори його учасників
і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно
із частиною 1 статті 98 зазначеного вище Кодексу загальні збори учасників
товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у
тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого
органу.

01.08.2005
року були проведені загальні збори учасників інституту, про що складено
відповідний протокол № 3/05.

На
загальних зборах було прийнято рішення про виключення із складу учасників
інституту 22-х організацій, визначено частки у майні між районними,
міжколгоспними будівельними організаціями або їх правонаступниками, а також
затверджено статут інституту в новій редакції. Прийняті рішення відносяться до
компетенції загальних зборів учасників товариства, не суперечать вимогам
діючого законодавства та не порушують прав учасників товариства та третіх осіб.

Нова
редакція статуту прийнята рішенням загальних зборів 01.08.2005 року була
зареєстрована 05.08.2005 року.

Так,
відповідно до пункту 4.3. статуту майно інституту складається з приватного
майна юридичної особи, що становить 71,78% в загальному майні інституту,
державної частки -27,17% в загальному майні інституту, внеску міжколгоспних
будівельних організацій Полтавської області (учасників інституту), що становить
1,05% в загальному майні інституту.

Пунктом
4.4. статуту інституту  передано майно
передавальним Актом згідно з наказом Держагропрому України від 11.04ю.1986 року
№ 139 в зв'язку з ліквідацією трьох проектних організацій, а саме: УДПІ по
проектуванню сільського будівництва "Укррадгосппроект", Полтавських
філій "Укрсільгосппроект" та "Укрколгосппроект",
відповідно, інститут є правонаступником зазначених організацій.

В
статті 63 Господарського кодексу України визначено види та основні форми
підприємств. Залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть
діяти підприємства таких видів, зокрема, підприємство, засноване на змішаній
формі власності (на базі об'єднання майна різних форм власності).

Таким
чином, інститут має змішану форму власності, що не суперечить діючому
законодавству.

Судами
встановлено, що 17.03.2005 року між Машківською районною міжгосподарською
будівельною організацією "Райагробуд" та ОСОБА_1 було укладено
договір АКР -25 купівлі-продажу, посвідченого Українською універсальною біржею,
за умовами якого продавець продав, а саме передав у власність, а покупець
купив, а саме прийняв у власність корпоративні та майнові права засновника в Інституті
сільськогосподарського проектування при Полтавському облміжколгоспбуді
"Полтаваміжколгоспбудпроект" в розмірі 1/34 частини статутного
капіталу.

Задовольняючи
позов суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до статті 12
Закону України "Про власність" (в редакції чинній на момент укладення
договору) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів
у кредитні установи, акціонерні  товариства,
а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не
заборонених законом.

Врахувавши,
що в п.5.2 договору визначено, що останній набуває чинності з моменту його
реєстрації на Українській універсальній біржі, яка була проведена 17.03.2005
року, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у позивача з 17.03.2005
року виникло право власності на корпоративні та майнові права в розмірі 1/34
частини статутного капіталу відповідача.

Проте,
колегія суддів вважає такий висновок суду безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується
з статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Проте,
як вірно зазначено судом першої інстанції позивачем не надано доказів
правонаступництва між Державно-кооперативним проектно-вишукувальним інститутом
«Полтавагропроект»та Інститутом "Полтаваміжколгоспбудпроект", а
відтак позовні вимоги ОСОБА_1, щодо визнання його співвласником інституту
-відповідача та визначення його частки у майні інституту на підставі вказаного
вище договору купівлі-продажу є безпідставним.

Відповідно
і нова редакція статуту від 01.08.2005 року не порушує прав позивача, оскільки
останнім не доведено наявність корпоративних та майнових прав учасника
інституту.

Таким
чином, матеріали справи свідчать про те, що господарський суд апеляційної
інстанції невірно застосував норми матеріального права, що призвело до
помилкового скасування рішення суду першої інстанції, який всебічно, повно і
об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності;
дослідив, встановив та надав юридичну оцінку обставинам справи та дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволені позовних вимог.

Враховуючи
наведене, касаційна скарга Державно-кооперативного проектно-вишукувального
інституту «Полтавагропроект»підлягає задоволенню.

Відповідно
до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в
судовому засіданні за згодою присутніх представників сторін  оголошена
вступна та резолютивна частини постанови.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п.6 ч.1 ст.1119,
ч.1 ст.11110, ст. 11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України,  -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту
«Полтавагропроект»задовольнити.

Постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду у справі №
2"а" - 96/06 від 13.12.2007 року скасувати, а рішення Октябрського
районного суду м. Полтави по справі № 2"а" - 96/06  від 24.10.2006 року залишити без змін.

Головуючий
О. Муравйов

Судді
А.Полянський

Г.
Фролова