ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

11 вересня 2008 р.           Справа 11/110-08

за позовом приватного підприємства «Дар Він», м. Вінниця

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

«Малі Крушлинці», с. М. Крушлинці Вінницького району

про стягнення 35818 грн. 56 коп..

Суддя В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т. Кармаліта, за участю представників:

позивач - В. Левицька-Корчун за довіреністю;

відповідач - А. Кудельський за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Малі Крушлинці»заборгованості за договором купівлі-продажу № 1 від 15.06.2007р. в загальному розмірі 35818,56 грн., з яких: 30419,91 грн. –пеня, 5398,65 грн. –неотриманий прибуток.

В процесі розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог, про що подав заяву від 11.09.2008р., відповідно до якої зменшує позовні вимоги в частині стягнення 6064,10 грн. пені.

Позов із заявою мотивовано тим, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 1 від 15.06.2007р., відповідно до якого позивач зобов‘язався сплатити на рахунок відповідача авансовий платіж в розмірі 135000 грн. Остаточний розрахунок по договору мав бути здійснений протягом наступного дня після оформлення товару на позивача. На виконання умов договору позивач здійснив проплату авансу в розмірі 135000 грн.. Відповідач поставив товару на суму 158 728,50 грн.. Проте з 05.07.2007р. відповідач розрахунків за договором не проводив.

Відповідач в поясненнях заперечує проти нарахування пені в розмірі 30419,91 грн. за період з 29.12.2007р. по 25.06.2008р. посилаючись не те, що між сторонами виникли господарські правовідносини і до них слід застосовувати норми Господарського кодексу України, тоді як позивач нараховує виходячи з норм Цивільного кодексу України. При розгляді справи представник позивача не заперечує проти заявленої позивачем суми неотриманого прибутку.

В судовому засіданні 09.09.2008р. судом оголошувалась перерва до 11.09.2008р. з метою надання сторонами доказів необхідних для вирішення спору в даній справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

15 червня 2008 року між ПП «ДарВін»та СТОВ «Діброва»укладено договір купівлі-продажу ріпаку продовольчого у кількості 300 тн по фіксованій ціні 1500 грн/тн на загальну суму 450000 грн..

Відповідно до п. 4.1 даного договору позивач зобов‘язаний сплатити на рахунок відповідача аванс в розмірі 135000 грн..

На виконання умов вказаного договору позивач згідно платіжних доручень № 229 від 18.06.2007р. та № 230 від 19.06.2007р. перерахував на рахунок відповідача 135 000 грн..

Відповідач згідно накладної № 2 від 05.07.2007р. поставив позивачу ріпаку на загальну суму 158 728,50 грн., тобто понад суму авансового платежу на 23728,50 грн..

Згідно з п. 3.1 договору поставка зерна має бути здійснена не пізніше, ніж до 01.08.2007р.

Пунктом 4.1 договору визначено, що остаточні розрахунки будуть проведені на слідуючий день після переоформлення зерна на позивача.

Як свідчать матеріали справи відповідач взяті на себе зобов‘язання за договором не виконав.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 6.1 договору визначена відповідальність за несвоєчасну поставку зерна у вигляді сплати пені в розмірі 0,1% від загальної вартості непоставленого зерна за кожний день прострочки.

Статтею 624 Цивільного кодексу України встановлено, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідач заперечує проти розрахунку позивача.

Дані заперечення судом не беруться до уваги, оскільки в заяві про уточнення позовних вимог позивач здійснив нарахування пені за правилами Господарського кодексу України за період з 02.08.2007р. по 01.02.2008р., розмір якої становить 24355,09 грн..

Також просить заявив до стягнення суму неотриманого прибутку в розмірі 5398,65 грн..

Як свідчать матеріали справи, 22.06.2007р. між позивачем та ПП Агрофірмою «Польовик» укладено договір купівлі-продажу за № 3 відповідно до якого позивач взяв на себе зобов‘язання строком до 15.07.2007р. поставити ПП Агрофірма «Польовик» 900 тн ріпаку.

Відповідно до додаткової угоди від 02.07.2007р. до договору № 3 від 22.06.2007р. термін здійснення поставки сторонами продовжено до 15.08.2007р..

На виконання умов договору ПП Агрофірма «Польовик»було перераховано на рахунок позивача 445500 грн..

В свою чергу позивачем було укладено договори купівлі-продажу ріпаку з підприємствами-сільгоспвиробниками в тому рахунку і з відповідачем.

По мірі поставки ріпаку с/г підприємствами ПП «ДарВін», останнім формувались з/д партії в вагони та було відправлено на ст.. Кулиндорово для ПП Агрофірми «Польовик»663,75 тн ріпаку на суму 1095187,5 грн.

ПП Агрофірма «Польовик»в рахунок погашення боргу було перераховано 782000 грн., а з урахуванням суми авансового платежу ПП. Агрофірмою «Польовик» було перераховано 1227300 грн.

Таким чином, у разі виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки товару в повному обсязі та подальшій реалізації позивачем товару ПП «Агрофірмі «Польовик»»сума прибутку позивача мала становити 29127,15 грн..

Враховуючи суму поставки товару відповідачем, що на 23728,5 грн. перевищує суму авансового платежу, то фактично відшкодуванню підлягає сума недоотриманого прибутку в розмірі 5398,65 грн..

Відповідно до ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 43 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об‘єктивному дослідженні.

Враховуючи, що відповідач доказів у спростування позовних вимог не надав, а позовні вимоги є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та законодавству, а отже підлягають задоволенню з покладенням на відповідача судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Малі Крушлинці»(с. Малі Крушлинці, Вінницькій район, Вінницька область, р/р 24 в ВЦ ПІБ м. Вінниці, МФО 302571, код 03734323) на користь приватного підприємства «Дар Він»(1-й провулок Хмельницького шосе, 21, м. Вінниця, р/р 8001 в ФВД АТ «Індекс-банк», МФО 302537, код 31041570, ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО 302247, код 31348642) 24355 грн. 09 коп. пені, 5398 грн. 65 коп. –неотриманого прибутку; 297 грн. 54 коп. витрат зі сплати державного мита та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.          Копію рішення направити сторонам.

Рішення оформлено та підписано 15.09.2008р.

Суддя В. Матвійчук

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу