ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
УХВАЛА

Іменем України

08.09.08                                                                                 Справа № 12/63б.

Суддя Палей О.С., розглянувши матеріали справи за заявою

кредитора – Міського комунального підприємства “Міськводоканал”, м.Луганськ

до боржника –Відкритого акціонерного товариства “Завод “Донець”,м.Луганськ

Про порушення провадження у справі про банкрутство

Представники сторін:

Обставини справи: банкрутство; підготовче судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника кредитора, суд

в с т а н о в и в :

Кредитор –Ленінська міжрайонна державна податкова інспекція у м.Луганську –звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника –Відкритого акціонерного товариства “Завод “Донець” –у зв”язку з неспроможністю останнього сплатити у встановлений законом строк заборгованість по податках та обов”язкових платежах до бюджету в сумі 676820 грн. 61 коп.

На обгрунтування заявлених вимог кредитор посилається на те, що заявлена заборгованість виникла внаслідок невиконання боржником умов мирової угоди від 28.05.2001р., затвердженою ухвалою господарського суду Луганської області по справі №10/41б, згідно якої був складений графік погашення розстрочення (відстрочення) заборгованості, та яка на даний час нерозірвана.

Боржник в судове засідання не прибув; про час, місце та дату судового засідання був повідомлений у передбачений законом спосіб.

На підставі ст. 75 ГПК України суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає припиненню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обгрунтованість заперечень боржника.

Основне завдання підготовчого засідання суду полягає у з"ясуванні ознак неплатоспроможності боржника, наявності чи відсутності перешкод подальшому руху справи про банкрутство.

Положеннями ч.3 ст.6 Закону передбачено ознаки неплатоспроможності боржника.

Так, згідно з вказаною нормою Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора до боржника сукупно складають не менше 300 мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом 3 місяців після встановленого для їх погашення строку.

У першу чергу всі зазначені умови оцінюються судом при прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство, остаточна ж оцінка надається безпосередньо в підготовчому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, судом в межах провадження по справі про банкрутство № 12/41б було затверджено мирову угоду між реєстровими кредиторами та ВАТ "Завод "Донець" щодо порядку, умов та строків погашення заборгованості; згідно п.3 ст.37 Закону, одностороння відмова від мирової угоди не допускається.

Затверджена судом мирова угода є не тільки окремою судовою процедурою банкрутства, але й правочином у розумінні приписів ст.202 Цивільного Кодексу України.

Оскільки мирова угода є правочином, сторони такої угоди не позбавлені права вимагати виконання зобов‘язань, що виникли з угоди, навіть по закінченні строку її дії.

Ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, і тому, в разі невиконання боржником у добровільному порядку умов угоди кредитор не позбавлений права звернутися до органу виконавчої служби за примусовим виконанням.

Згідно з приписами п.5 ст.39 Закону, мирова угода може бути розірвана за рішенням господарського суду, у тому числі, у разі невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Вищого господарського суду України від 26.04.05 № Б/40/41/04, кредитори, вимоги яких були відновлені у зв‘язку з розірванням мирової угоди, мають право звертатись зі своїми майновими вимогами до боржника в межах позовного провадження, або в межах іншої справи про банкрутство цього ж боржника.

Виходячи з вищевикладеного можливо дійти висновку, що невиконання умов мирової угоди (будь-якого іншого правочину) не є достатньою підставою для порушення справи про банкрутство, а кредитором не надано жодного документа у підтвердження неспроможності боржника виконати свої зобов‘язання перед кредитором у встановлений строк поза процедури банкрутства.

Втім, банкрутство слід розглядати як крайній, виключний захід захисту матеріально –правового інтересу кредитора. Зазначене випливає з самого змісту інституту банкрутства, який може спричинити такі несприятливі наслідки для суб‘єкта господарювання як його ліквідацію.

На підставі вищевикладеного, та враховуючи правову позицію, викладену в Постанові ВГСУ від 03.11.04 № 24/384 відповідно до якої неподання доказів, що підтверджують ознаки неплатоспроможності боржника на день підготовчого засідання суду має наслідком припинення провадження у справі, - суд провадження у даній справі припиняє, а мораторій на задоволення вимог кредиторів –скасовує.

Керуючись ст.ст.1,6,40 Закону про банкрутство, ст.86 ГПК України, суд

ухвалив:

1.          Провадження у справі припинити.

2.          Мораторій на задоволення вимог кредиторів скасувати.

3.          Дану ухвалу надіслати :

- кредитору;

- боржнику;

- Державному реєстратору виконкому Луганської міської ради;

- Ленінській МДПІ;

- Луганському обласному відділу з питань банкрутства.

Суддя О.С. Палей