донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.09.2008 р.                                                              справа №43/394

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Величко Н.Л. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Суходольський І.Г. – за дов. № 17 від 05.06.08 р.,

від відповідача:

Косенко Т.А. – за дов. б/н від 28.01.08 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

17.06.2008 року

по справі

№43/394 (головуючий суддя Мєзєнцев Є.І., суддів Сковородіної О.М., Джарти В.В.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області

про

Стягнення збитків у формі упущеної вигоди у сумі 22769 грн. 37 коп.

ВСТАНОВИВ:

У 2005 році позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області, звернувся з позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області про стягнення 34120 грн. 00 коп. суми основного боргу та 925 грн. 00 коп. штрафу.

Позивач письмовими доповненнями та уточненнями № 177 від 05.12.05 р. уточнив позовні вимоги та просив суд першої інстанції визнати договір оренди від 01.01.04 р. між Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області недійсним на підставі зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною та стягнути з відповідача на його користь 27783 грн. 36 коп., з яких 26280 грн. –сума збитків та 1503 грн. 36 коп. –3% річних від несплаченої суми.

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.01.2006р. у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області про визнання недійсним договору оренди від 01.01.04 р. було відмовлено. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області про стягнення 29723 грн. 36 коп. було задоволено частково в сумі 5450 грн. 63 коп.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.06 р. рішення господарського суду Донецької області від 07.08.06 р. скасовано, договір оренди техніки від 01.01.04 р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області було визнано недійсним. В частині стягнення збитків справу було передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Ухвалою Верховного Суду України від 08.02.07 р. у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 29.11.06 р. по справі № 43/394 було відмовлено.

Позивач новими уточненнями позовних вимог просив суд першої інстанції стягнути з відповідача збитки в сумі 22769 грн. 37 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.06.07 р. у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області про стягнення збитків в сумі 22769 грн. 37 коп. було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.07 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області було частково задоволено. Рішення господарського суду Донецької області від 21.06.07 р. по справі № 43/394 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.06.08 р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в сумі 22769 грн. 37 коп. було задоволено. Судове рішення мотивоване тим, що причиною виникнення спору є протизаконне укладення представником Товариства та Фірмою договору на невигідних для юридичної особи-наймодавця умовах. Суд першої інстанції у рішенні також зазначив, що заперечення відповідача є необґрунтованими доказово та з правової точки зору.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає, що рішення господарського суду Донецької області прийнято з порушенням норм процесуального права. Тому він звернувся до Донецького апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області скасувати та винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області, усно в судовому засіданні, яке відкладалося, висловив заперечення на апеляційну скаргу та просив суд рішення господарського суду Донецької області залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки відповідно до ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом її прав, юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, які виникають у державі. Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій», суд здійснює правосуддя у відповідності із принципом верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України і законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 Закону України «Про судоустрій»встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами, для з»ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи № 43/394, та наданих представниками сторін пояснень.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено господарським судом, 01.01.04 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області (орендодавець) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області (орендар), було укладено договір оренди техніки.

Пунктом 1.1 зазначеного договору встановлено, що орендодавець передає, а орендодавець приймає у строкове платне володіння ці користування автотехніку у кількості п»яти одиниць.

У відповідності до розділу 3 договору, орендна плата за увесь час оренди встановлюється у розмірі –5905 грн., в т.ч. ПДВ, та вноситься орендарем орендодавцю єдиним платежем у строк до 31.12.04 р.

01.01.04 р. позивач актом приймання-передачі передав відповідачу обумовлену укладеним договором техніку.

Згідно додаткової угоди від 30.06.04 р. до договору оренди, сторони виключили зі складу орендованої техніки одну одиницю, яка повернута актом приймання-передачі від 30.06.04 р. Орендна плата встановлена у розмірі 5305 грн. 00 коп. у т.ч. ПДВ.

28.01.05 р. у відповідності до акту прийому-передачі, чотири одиниці техніки у технічно справному стані було повернуто позивачу (власнику).

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у вигляді суми основного боргу та штрафу. В процесі розгляду справи позивач змінив свої позовні вимоги та просив визнати договір оренди від 01.01.04 р. недійсним на підставі зловмисної домовленості представників сторін і стягнути з відповідача збитки в розмірі 27783 грн. 37 коп.

Справа неодноразово розглядалася судовими інстанціями. Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.06 р. при скасуванні рішення господарського суду Донецької області від 07.08.06 р., договір оренди техніки від 01.01.04 р., укладений між ТОВ «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області та ТОВ «Аграрне підприємство «Данко», Волноваха Донецької області визнано недійсним на підставі ст. 232 Цивільного кодексу України внаслідок зловмисної домовленості представників сторін. В частині стягнення збитків справа була передана на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Справа знову неодноразово розглядалася судовими інстанціями.

Суд першої інстанції рішенням від 17.06.2008 р. визнав обґрунтованими та доведеними позовні вимоги ТОВ «Агрофірма «Дабл ю Джей-Донбас», м. Волноваха Донецької області щодо стягнення з ТОВ «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області суми збитків (упущеної вигоди) у розмірі 22769 грн. 37 коп.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Збитки –це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б уразі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст.224 ГК України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

-          наявність реальних збитків;

-          вина заподіювача збитків;

-          причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням факту визнання недійсним договору оренди Вищим господарським судом України, позивачем доведено склад правопорушення, здійсненого відповідачем для покладання на нього відповідальності, передбаченої вимогами ст. 232 Цивільного кодексу України, у вигляді відшкодування спричинених йому збитків (упущеної вигоди).

При новому розгляді справи № 43/394 суд першої інстанції прийняв всі можливі заходи щодо визначення можливого розміру орендної плати, шляхом звернення до Донецької торгово-промислової палати, Головного управління статистики по Донецькій області та Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Донецької обласної державної адміністрації, призначення судової товарознавчої експертизи стосовно середнього по Донецькій області та Волноваському району Донецької області розміру щомісячної орендної плати за період з січня 2004 р. по січень 2005 р. включно за користування автомобілями, зазначеними у договорі оренди.

Але, як вбачається з матеріалів справи, ці організації не змогли надати суду відповіді на поставлені питання. Тому, суд першої інстанції правомірно розглядав позовні вимоги про стягнення збитків на підставі наявних матеріалів справи.

З огляду на акти приймання-передачі автомобілів та акти повернення техніки від 30.06.04 р. (ВАЗ-2121) та від 29.01.05 р. (решта автомобілів) термін фактичного користування відповідачем автомобілями складає 13 місяців за винятком ВАЗ-2121, термін користування за яким становить 6 місяців.

У відповідності до п. 3.1 договору, орендна плата за всі автомобілі за весь термін дії договору становить 5905 грн. 00 коп.

За наданими до суду першої інстанції позивачем даними різних автопідприємств Донецької області, зокрема: довідки комунального підприємства „Обласне виробниче автотранспортне об’єднання” Донецької обласної спілки споживчих товариств від 08.04.05р. №23 та від 19.01.06р.№4, Маріупольської філії закритого акціонерного товариства „Оболонь” від 23.01.08 р., Відкритого акціонерного товариства „Донецькавтотранс” від 19.01.06 р. № 5/21-07 та Маріупольської споживчої кооперації „Маріупольська міжрайонна оптово-торгівельна база Донецької облспоживспілки”, середній розмір орендної плати протягом 2004 р. за легковий автомобіль на кшталт ГАЗ-3110 становить 500 грн. на місяць, а розмір орендної плати за вантажний автомобіль ГАЗ 33032 становить 440-500 грн.

Враховуючи дані вищезазначених довідок, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позивач мав фактичну змогу передати автомобілі в оренду у 2004 р., отримавши при цьому 28220 грн. 00 коп. орендної плати.

Отже, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 22769 грн. 37 коп. (28220 грн. 00 коп. за винятком вже сплаченої через органи ДВС суми в розмірі 5450 грн. 63 коп., що підтверджено банківською випискою органу державної виконавчої служби від 07.08.06 р.) є такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 17.06.2008 року у справі № 43/394 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Данко», м. Волноваха Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 17.06.2008 року у справі № 43/394 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 17.06.2008 року у справі № 43/394 –без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          Н.Л. Величко

Т.А. Шевкова

Надр. 5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3–відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.

Ложка Н.Л.