ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.05.2008

Справа №2-30/1946-2008

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Пласт-Гласс-Крим», м. Сімферополь, вул. Космічна, буд. 5/13, кв. 110.

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агро», м. Сімферополь, вул. Комунальна, буд. 34.

Про повернення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 23434,0 грн. та стягнення процентів за користування коштами в розмірі 397,38 грн.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П р е д с т а в н и к и:

Від позивача – Неліна, за дов. від 06.02.2008 р. у справі.

Від відповідача – Воробйова, за дов. від 29.02.2008 р. № 9 у справі.

Суть спору: Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Пласт-Гласс-Крим» звернулося до господарського суду АР Крим з позовом про стягнення з відповідача – ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Агро» безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 23434,0 грн. та процентів за неправомірне користування чужим грошовими коштами в сумі 397,38 грн.

Свої вимоги позивач пояснює тим, що між сторонами був укладений договір оренди майна від 01.06.2006 р. Строк дії договору був встановлений до 30.05.2007 р. Після закінчення строку дії, договір на підставі ст. 764 ЦК України був пролонгований на той же строк і на тих же умовах. Розмір орендної плати сторонами узгоджений в п. 5.1. договору і становить 3138,0 грн. Однак в період з червня по грудень 2007 р. відповідач направляв на оплату рахунки зі збільшеним розміром орендної плати, які позивач сплачував в повному обсязі. Так, за цей період позивачем надмірно було сплачено на користь відповідача 23434,0 грн. Оскільки збільшення ставка орендної плати сторонами за цей період не узгоджувалося, позивач просить стягнути з відповідача необґрунтовано одержані грошові кошти на підставі ст. 1212 ЦК України і проценти за користування грошовими коштами відповідно до ст. 1214 ЦК України, ст. 232 ГК України.

Відповідач у відзиві від 12.03.2008 р. проти позову заперечує і вказує на те, що після спливу строку дії договору оренди від 01.06.2006 р., сторони уклали новий договір в простій формі на підставі ст. 181 ГК України, а рахунки на оплату орендної плати були прийняті до виконання позивачем, сплачені в повному обсязі добровільно, що є підтвердженням виникнення між сторонами зобов’язання та укладення договору в простій письмовій формі. На підставі ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було ними виконано по зобов’язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому просить в позові відмовити в повному обсязі.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, господарський суд розглядає справу по наявним в ній матеріалам. Інших доказів сторонами не представлено.

Дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд –

в с т а н о в и в:

01 червня 2006 р. ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Агро» (орендодавець) та ТОВ «Пласт-Гласс-Крим» (орендар) уклали договір оренди нежитлових приміщень, предметом якого визначили оренду нежитлового приміщення загальною площею 773,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Сімферополь, вул. Комунальна, буд. 34. (п. 1.1. договору) (а.с. 79 – 80).

Майно було передано по акту прийому – передачі від 01.06.2006 р. (а.с. 81).

В матеріали справи позивачем представлений оригінал акту прийому – передачі майна (а.с. 81), однак він не підписаний орендодавцем. На вимогу суду представити оригінал акту, представник відповідача письмово пояснив, що не може представити оригінал акту, оскільки він втрачений. (а.с. 86). Однак відповідач проти передачі в оренду 01.06.2006 р. майна не заперечує і на підтвердження чого надає акти здачі – прийомці робот (наданих послуг) (а.с. 87 – 91).

Пунктом 5.1. договору сторони визначили загальну суму орендної плати в місяць яка становить 3138,0 грн., в тому числі ПДВ – 523,0 грн.

Орендна плата за поточний місяць перераховується орендарем не пізніше 10 числа цього місяця (п. 5.2. договору).

Строк дії договору встановлений сторонами пунктом 1.4. договору на період 364 дня по 30 травня 2007 р.

Після спливу строку дії договору позивач продовжував користуватися орендованим майном.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України та 284 Господарського кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виставляв позивачу на оплату рахунки на сплату орендної плати, що є доказом продовження між сторони договірних відносин та поновлення договору оренди від 01.06.2006 р. на строк, який був встановлений договором.

На підставі п. 7.2., 7.2.1. договору, договір оренди може бути достроково розірваним за взаємною згодою сторін.

Згідно з актом прийому передачі від 28.12.2007 р. (а.с. 26) орендар повернув орендодавцеві орендоване майно, що підтверджує дострокове розірвання договору оренди.

За період з червня по грудень 2007 р. по виставленим рахункам відповідача (а.с. 50 – 60) позивач сплатив орендну плату платіжними дорученнями № 168 від 04.06.2007 р. на суму 3378,0 грн., № 204 від 03.07.2007 р. на суму 5378,0 гр., № 242 від 02.08.2007 р. на суму 4378,0 грн., № 281 від 31.08.2007 р. на суму 4378,0 грн., № 310 від 02.11.2007 р. на суму 4378,0 грн., № 352 від 02.11.2007 р. на суму 9350,0 грн., № 400 від 30.11.2007 р. на суму 14160,0 грн.(а.с. 11 – 16, 19 – 25) усього в сумі 45400,0 грн., в тому числі ПДВ 7566,66 грн.

Однак, пунктом 5.1. договору сторони визначили, що загальна сума орендної плати в місяць становить 3138,0 грн., в тому числі ПДВ – 523,0 грн.

Таким чином, за період червень – грудень 2007 р. позивач повен був сплатити 3138,0 х 7 місяців = 21966,0 грн. Різниця становить 23434,0 грн.

Як пояснили в судовому засіданні представники сторін, розмір орендної плати не змінювався, додаткові угоди або зміни в договір в цій частині не вносилися.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Стаття 651 Цивільного кодексу України передбачає, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, пунктом 5.3. договору передбачено, що орендна плата не може бути переглянута орендодавцем протягом усього строку дії договору.

На підставі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу України).

З приведених підстав, суд вважає, що за період з червня по грудень 2007 р. позивач повинен був сплати орендну плату, як передбачено п. 5.1. договору, усього в сумі 21966,0 грн. (3138,0 х 7 місяців).

На підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї статті застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

З приведених підстав, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення безпідставно набутих грошових сум в розмірі 23434,0 грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 397,3 грн. відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами, які також підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України в разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Статтею 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

На підставі п. 6.1. договору сторони несуть відповідальність за порушення умов договору згідно з діючим законодавством.

В матеріали справи позивачем представлений розрахунок суми відсотків виходячи з облікової ставки НБУ з 01.06.2007 р. 8 %, за період з 10.06.2007 р. по 24.01.2008 р. на суму 397,38 грн. (а.с. 6). Розрахунок здійснений позивачем вірно, з дотриманням вимог законодавства, тому суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині стягнення відсотків в сумі 397,38 грн. в повному обсязі.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що після спливу строку дії договору оренди від 01.06.2006 р. сторони уклали новий договір оренди в простій формі на підставі ст. 181 ГК України, а рахунки на оплату орендної плати, які були прийняті до виконання позивачем, сплачені в повному обсязі добровільно, є підтвердженням прийняттям до виконання позивачем та укладенням договору в простій письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Однак стаття 793 Цивільного кодексу України встановлює спеціальні вимоги до форми договору оренди (найму) будівлі чи іншої капітальної споруди, а саме: договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі, а строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, помилковим є твердження відповідача, що між сторонами був укладений новій договір оренди в простій формі на підставі ст. 181 ГК України (шляхом виставлення та оплати рахунків, підписання акту прийому-передачі орендованого майна від 01.07.2007 р. (а.с. 82), оскільки закон встановлює конкретні вимоги до форми договору, а тому з системного аналізу вказаних норм можна зробити лише один висновок, що строк дії договору був продовжений на підставі ст. 764 ЦК України.

Інші доводи відповідача не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та зводяться до намагань надати перевагу його доказам над іншими, що суперечить ст. 33, 34 ГПК України.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 06 травня 2008 р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 15 травня 2008 р.

Керуючись ст. 49, 82 – 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласт-Гласс-Крим» задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агро», м. Сімферополь, вул. Комунальна, буд. 34 (р/р 1 в АБ «Морськой» МФО 324742, ОКПО 19011532) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Пласт-Гласс-Крим», м. Сімферополь, вул. Космічна, буд. 5/13, кв. 110 (р/р 9001 в КРФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 324010, ОКПО 33530387) безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 23434,0 грн., 397,38 грн. відсотків, 238,31 грн. державного мита та 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.