КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2008                                                                                           № 10/116

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача: Тарасенко Р.О. (дов. № 7 від 07.03.2008р.);

від третьої особи: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Корона-Сервіс"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.06.2008

у справі № 10/116

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Корона-Сервіс"

до                                                   Страхового закритого акціонерного товариства "Грандвіс"

третя особа           Фонд комунального майна Чернігівської міської ради

про                                                  тлумачення змісту правочину (умов договору) № 02-42/04 від 21.04.2003року та договору № 02-20/06 від 07.06.02р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області у справі № 10/116 від 12.06.2008р. відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС”.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що пункти 1.1, 8.1, 10.4, 15.2 договору № 02-20/06 від 07.06.2002р. та договору № 02-42/04 від 21.04.2003р., які просить розтлумачити Товариство з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС” стосуються виплати страхового відшкодування, однак, за весь час дії зазначених договорів, страховий випадок не настав і будь-яких виплат страхового відшкодування не відбувалось.

Також місцевий господарський суд зазначає, що рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі № 8/203 від 28.08.2003р. та постановою Київського апеляційного господарського суду по справі № 8/203 від 24.10.2003р. надано оцінку договорам страхування орендованого майна № 02-42/04 від 21.04.2003р. та № 02-20/06 від 07.06.2002р., та, зокрема встановлено, що обидва договори страхування містять альтернативні умови щодо отримання страхового відшкодування Страхувальником або Вигодонабувачем, що порушує безальтернативне право Вигодонабувача на страхове відшкодування, встановлене ст. 24 Закону України “Про оренду державного і комунального майна”.

На думку Господарського суду Чернігівської області доводи Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС” про те, що про порушення свого права воно дізналось лише у лютому 2007р. з ухвали Вищого господарського суду по справі № 8/203 є необґрунтованими, а тому, керуючись ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області по справі № 10/116 від 12.06.2008р. та постановити рішення про тлумачення змісту правочину – умов договору страхування орендованого майна № 02-42/04 від 21.04.2003р. і умов договору страхування орендованого майна № 02-20/06 від 07.06.2002р., зокрема п.п. 1.1, 8.1, 10.4, 15.2 даних договорів.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що оспорюване рішення прийняте з порушенням норм ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, оскільки місцевим господарським судом не надано належної оцінки тому, що ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” звернулось за тлумаченням пунктів 1.1, 8.1, 10.4, 15.2 вищезазначених договорів страхування для захисту своїх прав, зокрема, у зв’язку із позовом одного із засновників до обох товариств про визнання їх дій щодо укладення договорів страхування незаконними.

Висновок Господарського суду Чернігівської області про те, що позивач фактично оспорює оцінку договорів, яка вже була надана судом при винесенні рішення по справі № 8/203, на думку апелянта, є таким, що спростовується матеріалами справи, в зв’язку з тим, що з рішення Господарського суду Чернігівської області від 28.08.2003р. по справі № 8/203 вбачається, що суд взагалі не ставив питання про недійсність або невідповідність діючому законодавству умов договору страхування № 02-42/04 від 21.04.2003р. і № 02-20/06 від 07.06.2002р.

Апелянт вказує і на те, що у відповідності до пунктів 1.1 договорів страхування страховик взяв на себе зобов’язання застрахувати орендоване майно, передане в оренду страхувальнику згідно додаткової угоди № 5 від 05.07.2001р. до договору оренди № 110 від 30.09.1998р. і обома цими документами була встановлена умова застрахувати майно на користь орендодавця, тобто тієї особи, що взяла на себе ризик випадкового знищення або пошкодження майна.

З огляду на зазначене, ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” вважає, що страховик взяв на себе обов’язки застрахувати орендоване майно відповідно до договору оренди № 110 та додаткової угоди № 5 саме на користь орендодавця – Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Позивач також вказує на те, що ним не пропущено строк позовної давності, так як про порушення свого права ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” дізналось у лютому 2007 року, отримавши ухвалу Вищого господарського суду України від 23.02.2007р. по справі № 8/203.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2008р. порушено апеляційне провадження у справі № 10/116 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС”, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.07.2008р.

В зв’язку з тим, що 21.07.2008р. в судове засідання апеляційної інстанції не з’явились представники Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС” та Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, Київський апеляційний господарський суд, ухвалою від 21.07.2008р. відкладав розгляд апеляційної скарги на 08.09.2008р.

08.09.2008р. в судове засідання апеляційної інстанції вдруге не з’явились представники Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС” та Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Враховуючи те, що наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення свідчать про належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги по справі № 10/116, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оспорюваного рішення Господарського суду Чернігівської області за наявними у справі матеріалами без представників Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС” та Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Крім того, Фонд комунального майна Чернігівської міської ради надіслав до Київського апеляційного господарського клопотання про розгляд справи № 10/116 без участі його представника.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представника Страхового закритого акціонерного товариства “Грандвіс”, колегія суддів встановила наступне:

Як вірно встановив місцевий господарський суд, між Страховим акціонерним закритим товариством “Грандвіс” (Страховик) та Закритим акціонерним товариством “Торгово-виробниче підприємство “КОРОНА-СЕРВІС”, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС” (Страхувальник) укладено два договори страхування орендованого майна, а саме: № 02-20/06 від 07.06.2002р. з терміном дії до 06.06.2003р.; № 02-42/04 від 21.04.2003р. з терміном дії до 20.03.2004р. (надалі – Договори страхування).

Предметом вказаних Договорів страхування було страхування майна, що передано в оренду ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” згідно договору оренди № 110 від 30.09.1998р. та додаткової угоди № 5 від 05.07.2001р.

Зазначені Договори підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками СЗАТ “Грандвіс” і ЗАТ “Торгово-виробниче підприємство “КОРОНА-СЕРВІС”.

15.04.2008р. до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” в якій позивач, з урахуванням заяви про збільшення, уточнення вимог по справі № 10/116, керуючись ст.ст. 213, 637 Цивільного кодексу України, просив місцевий господарський суд постановити рішення про тлумачення змісту правочину – умов договору страхування орендованого майна № 02-42/04 від 21.04.2003р. та умов договору страхування орендованого майна № 02-20/06 від 07.06.2002р., зокрема п.п. 1.1, 8.1, 10.4, 15.2 вказаних договорів.

Як зазначалось вище, оспорюваним рішенням місцевого господарського суду відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС”.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з’ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм зазначеної статті вбачається, що підставою для тлумачення змісту правочину господарським судом є наявність спору внаслідок нечіткого волевиявлення сторін та можливість різного тлумачення волі сторін правочину.

У відповідності до п. 1.1 Договорів страхування СЗАТ “Грандвіс” взяло на себе зобов’язання виплатити ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” або Фонду комунального майна Чернігівської міської ради страхове відшкодування за збиток, нанесений майну, що передано в оренду ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” згідно договору оренди № 110 від 30.09.1998р. та додаткової угоди № 5 від 05.07.2001р., внаслідок настання обумовлених у договорі страхових подій.

Згідно п. 8.1 Договорів страхування СЗАТ “Грандвіс” виплачує страхове відшкодування в межах страхової суми Фонду комунального майна Чернігівської міської ради або ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” за погодженням Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Пунктами 10.4 та 15.2 обох Договорів страхування передбачено, що Вигодонабувач має право отримати страхове відшкодування. В разі настання страхового випадку переважне право на отримання страхового відшкодування має Фонд комунального майна Чернігівської міської ради.

Зазначене вказує на те, що сторони, укладаючи Договори страхування, чітко виразили своє волевиявлення щодо пунктів 1.1, 8.1, 10.4 та 15.2. його умов і жодних передумов для різного тлумачення вказаних пунктів не вбачається.

Подаючи позов про тлумачення цих умов Договорів, позивач фактично поставив питання про їх зміну.

Зокрема, це вбачається із змісту заяви про збільшення, уточнення вимог по справі № 10/116 (а.с. 91-93), в якій позивач зазначає, що в Договорах страхування орендованого майна повинно бути зазначено, що кожний з цих Договорів страхування складається на користь орендодавця – Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, якому безумовно і виключно здійснюється виплата страхового відшкодування в разі настання страхового випадку.

Про зміну умов Договорів страхування позивач вказує і в апеляційній скарзі, зазначивши, що страховик взяв на себе обов’язки застрахувати орендоване майно відповідно до договору оренди № 110 та додаткової угоди № 5 саме на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що позовні вимоги фактично стосуються внесення змін в укладені Договори страхування, а не безпосередньо тлумачень положень вказаних Договорів, то колегія суддів вважає, що за своєю суттю такі позовні вимоги суперечать правилам тлумачення змісту правочину, встановленим ст. 213 Цивільного кодексу України.

Також слід зазначити, що в рішенні Господарського суду Чернігівської області від 28.08.2003р. по справі № 8/203 (а.с. 79-80) та в постанові Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2003р. (а.с. 81-82), надано оцінку Договорам страхування, у тому числі зазначеними судовими рішеннями встановлено, що в Договорах страхування не міститься умови укладення договору на користь саме Орендодавця – Фонду комунального майна Чернігівської міської ради та безумовної виплати страхового відшкодування лише Фонду як вигодонабувачу. Зазначення в договорах про право Страхувальника на одержання страхового відшкодування або про переважне право Вигодонабувача на отримання страхового відшкодування не свідчить про наявність у позивача виключного права на отримання сум страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Таким чином, як вірно встановив місцевий господарський суд, ТОВ “Корона” фактично оспорює оцінку умов Договорів, яку вже було надано місцевим та апеляційним судом при розгляді справи № 8/203.

Враховуючи те, що договір страхування орендованого майна № 02-20/06 від 07.06.2002р. укладено з терміном дії до 06.06.2003р., а договір № 02-42/04 від 21.04.2003р. з терміном дії до 20.03.2004р., то колегія суддів вважає, що звертаючись з позовною заявою до господарського суду 15.04.2008р. ТОВ “КОРОНА-СЕРВІС” пропустило передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України трирічний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки Фонд комунального майна Чернігівської міської ради у своїх письмових поясненнях (а.с. 63-65) та СЗАТ “Грандвіс” у додаткових поясненнях (а.с. 129-130) заявляли про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, передбачених п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, то колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог внаслідок спливу строку позовної давності.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області по справі № 10/116 від 12.06.2008р. відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “КОРОНА-СЕРВІС” на рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 10/116 від 12.06.2008р.

2. Залишити без змін рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 10/116 від 12.06.2008р.

3. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 10/116.

Головуючий суддя

Судді

09.09.08 (відправлено)