ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 33-28-5/284-06-7804

Доповідач –суддя Плюшко І.А.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                     Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на постанову           Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 року

у справі          № 33-28-5/284-06-7804

господарського суду          Одеської області

за позовом          Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до                               Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз"

про          стягнення боргу та штрафних санкцій за поставлений природний газ у розмірі 910272,88 грн.

та за зустрічним

позовом          Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз"

до           Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про           визнання договору недійсним

за участю представників:

позивача –          Нестерчук А.П. –довіреність № 116/10 від 15.07.2008 року

відповідача –          Ельчібекян І.М. –довіреність № 21/17-1 від 02.01.2008 року

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівна корпорація „Місто” звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Українського консорціуму „Екосорб” про розірвання договору.

У серпні 2006 р. Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Одесагаз” про стягнення боргу в сумі 579 566 грн. 05 коп., 127 057 грн. 18 коп. –пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, 144 973 грн. 80 коп. –збитків від знецінювання грошових коштів (індекс інфляції), 58 675 грн. 85 коп. –3% річних.

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" уточнила свої позовні вимоги у зв'язку з погашенням відповідачем суми основного боргу та просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" 127 057 грн. 18 коп. –пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання за період з 05.02.2006 р. по 05.08.2006 р., 154 524 грн. 53 коп. –збитків від знецінювання грошових коштів (індекс інфляції) за період з 16.01.2006 р. по 30.09.2006 р., 59 235 грн. 60 коп. –3% річних за період з 16.01.2006 р. по 06.09.2006 р., а також понесені судові витрати по справі: 9205 грн. на сплату держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відкрите акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" звернулось до суду із зустрічним позовом –про визнання договору № 06/04-1382 від 24 грудня 2004 року недійсним посилаючись на невідповідність договору чинному законодавству, а саме ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності”, оскільки, Компанія, на думку Товариства, не має ліцензії на право здійснення діяльності з постачання природного газу за регульованими тарифами.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08 квітня 2008 року (суддя Мазур Д. Т.) позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" 25216 грн. 44 коп. донарахувань за неналежне виконання договірних зобов’язань;

у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" неустойки у сумі 144 973 грн. 80 коп. –відмовлено;

у задоволені зустрічного позову –відмовлено;

вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03 червня 2008 року (судді Шевченко В.В., Бєляновський В.В., Мирошниченко М.А.) Пункти 2 і 3 резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області від 8 квітня 2008 року у справі № 33-28-5/284-06-7804 частково змінено та скасовано та викладено їх в наступній редакції:

2. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Одесагаз”, м. Одеса на користь Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ: 10 135 грн. 80 коп. – 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання та 22 268 грн. 38 коп. –збитків від знецінювання грошових коштів (індекс інфляції);

3. Решту частину позовних вимог Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ –залишити без задоволення;

у решті частині рішення господарського суду Одеської області від 8.04.2008 року у справі № 33-28-5/284-06-7804 –залишено без змін;

вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням господарського суду Одеської області та постановою Одеського апеляційного господарського суду, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти попередніх інстанцій скасувати в частині відмови в задоволенні пені та часткової відмови в задоволенні інфляційних збитків та 3% річних та просить прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги касаційної скарги Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" обґрунтовує тим, що рішення господарського суду Одеської області та постанова Одеського апеляційного господарського суду прийняті з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, 24 грудня 2004 року між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" укладений договір № 06/04-1382, що підписаний з погодженим протоколом розбіжностей від 18 січня 2005 року та додаткові угоди до договору № 1 від 27 січня 2005 року, № 2 від 14 жовтня 2005 року, № 3 від 31 грудня 2005 року, за умовами яких Дочірня компанія "Газ України" зобов’язалась протягом січня –грудня 2005 року передати Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" природний газ, що видобутий на території України або отриманий як рентна плата за транзитне транспортування російського природного газу, виключно для подальшої реалізації населенню, а останнє –прийняти та оплатити цей газ загальним обсягом 632 057,972 тис. куб. м., загальною вартістю 68 190 806 грн. 03 коп.

Відповідно до п. 5.1 договору в остаточно узгодженій сторонами редакції –оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. Розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється до 30 числа, наступного за місяцем поставки. Остаточний розрахунок за підсумками року здійснюється до 15 січня 2006 року (п. 5.1.1 договору відповідно до протоколу розбіжностей).

Пунктом 6.2 договору встановлено, що у разі не оплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 5.1 цього договору, з вини газозбутової організації, вона сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню у розмір облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 6.3 договору неустойка нараховується протягом шести місяців, відповідно до вимог п. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно актів приймання-передачі природного газу, що підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін на виконання умов договору № 06/04-1382 від 24 грудня 2004 року Дочірня компанія "Газ України" протягом 2005 року поставила Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" природний газ загальним обсягом 632057,972 тис. куб. м., вартістю 68 190 806 грн. 03 коп.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи по суті встановлено, що на звернення з позовом до суду, свої зобов’язання за договором Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" виконало частково та поставлений обсяг газу оплатило лише в сумі 67 611 239 грн. 98 коп., внаслідок чого має заборгованість по його оплаті в розмірі 579 566 грн. 05 коп.

Однак, у процесі розгляду справи по суті Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" перерахувало Дочірній компанії "Газ України" борг у сумі 579 566 грн. 07 коп. платіжними дорученнями: від 10 серпня 2006 року –280 000 грн., від 11 серпня 2006 р. –160 000 грн. та від 06 вересня 2006 р. –139 566 грн. 07 коп., тому заборгованість Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" після оплати отриманого газу в названій сумі є повністю встановленою та доведеною.

Крім того сторонами складено акт звірки взаєморозрахунків від 30 листопада 2007 року, яким констатовано відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

Відповідно до умов укладеного договору Товариство повинно було здійснити остаточний розрахунок за поставлений газ за підсумками 2005 року до 15.01.2006 р. (п. 5.1.1 договору відповідно до протоколу розбіжностей).

На підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки, Товариство своє грошове зобов’язання по оплаті поставленого газу в строк до 15.01.2006 р. не виконало, то воно є боржником, що прострочив виконання грошового зобов’язання.

Погашення відповідачем боргу в сумі 579 566 грн. 05 коп. в період з 10 серпня 2006 р. по 06 вересня 2006 р., тобто після звернення позивача до суду з відповідним позовом, не звільняє Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" від сплати Дочірній компанії "Газ України" збитків від знецінювання грошових коштів (індексу інфляції) та 3% річних, оскільки відповідно до вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Тому, апеляційним господарським судом правомірно задоволено вимоги щодо стягнення 3% річних у сумі 10135 грн. 80 коп. та збитків від знецінювання грошових коштів (індекс інфляції) 22 268 грн. 38 коп. та зроблені розрахунки відповідають дійсності.

Касатор у своїй скарзі вказує на невірний розрахунок 3% річних та індексу інфляції та посилається на обставини, які були предметом розгляду апеляційної інстанції, а саме 3% річних та індекс інфляції розрахований останнім виходячи з суми боргу не 579 566 грн. 05 коп., суми боргу в розмірі 12 685 479 грн. 49 коп.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, зазначає, що апеляційною інстанцією досліджено суму боргу яка складає 579 566 грн. 05 коп., та яка була предметом заявленого позову, та зазначено, що сума боргу в розмірі 12 685 479 грн. 49 коп. не підтверджена позивачем.

Пунктом 6.2 договору сторонами встановлено, що в разі не оплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 5.1 цього договору, з вини газозбутової організації, вона сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню у розмір облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно п. 6.3 договору неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, відповідно до вимог п. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 5.6 угоди газозбутова організація зобов’язується до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним надавати постачальнику, підписану уповноваженою особою газозбутової організації та головним бухгалтером , довідку про кошти, що отриманні від населення протягом місяця поставки, що минув.

Пунктом 6.5 угоди передбачено, що за умови своєчасного надання довідки зазначеної в п. 5.6 договору, неустойка нараховується лише на кошти, фактично отримані газозбутовою організацією від населення та не перераховані постачальнику.

Судом апеляційної інстанції досліджено витяг з сайту Компанії за 2005 рік (www.gasukraine.com.ua) та встановлено, що названа інформація своєчасно надавалась Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" Дочірній компанії "Газ України" та остання щомісячно оприлюднювала її на своєму офіційному сайті.

Судами досліджено, що всі кошти отримані від населення своєчасно перераховувались Дочірній компанії "Газ України", та остання, всупереч вимогам ст. 33 ГПК України, не надала жодного доказу того, що в будь-якому місяці 2005 року Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Одесагаз" отримало від населення більшу кількість грошей, ніж перерахувало позивачу, у зв’язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли до правильного та обґрунтованого висновку про безпідставність заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені та залишили їх без задоволення, так як умовами укладеного договору сторонами передбачено, що неустойка (пеня) нараховується лише на кошти, фактично отримані газозбутовою організацією від населення та не перераховані постачальнику.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія вважає, що судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи по суті правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, висновки судів першої та апеляційної інстанції про обґрунтованість позовних вимог є правомірними.

Отже, при вирішенні спору, судами попередніх інстанцій правильно встановлені усі обставини, що мають значення для справи, їм надана вірна юридична оцінка, норми права застосовані вірно, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За наведених вище обставин, Вищий господарський суд України не знайшов законних підстав для повного або часткового задоволення вимог касаційної скарги, а тому постанову апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище і керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 року у справі № 33-28-5/284-06-7804 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 І. А. Плюшко

Судді                                                                                                    С. С. Разводова

С. С.Самусенко