ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2008 р. Справа № 16/435/08

За позовом: Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірми „Надія” (юридична адреса: Миколаївська область, Братський район, с. Сергіївна; поштова адреса: 54056, м. Миколаїв, а/с 14)

До відповідача: Фермерського господарства „Обрій” (Миколаївська область, смт.Братське, вул. Промислова,11)

про: зобов’язання виконати певні дії

Суддя В.Д. Фролов

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Шкіль І.В., дов. б/№ від 19.06.2008 р.

Від відповідача: Євтєєва Т.В., дов. б/№ від 04.08.2008 р.

В засіданні приймає участь:

Була оголошена перерва до 08.08.2008 р.

Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма „Надія” звернулось до господарського суду з позовною заявою до Фермерського господарства „Обрій” про витребування майна із чужого незаконного володіння та зобов’язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження майном.

Заявою від 21.07.2008р. позивачем було уточнено свої позовні вимоги, а саме зобов'язати відповідача забезпечити власнику майна вільний доступ к Л-1 - приміщенню по обслуговуванню машин, а також к спорудам № 1, 10, 12 - огорожі, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, смт. Братське.

Від відповідача надійшов відзив від 04.08.2008 р., у якому позовні вимоги не визнає, посилаючись на безпідставність та на необґрунтованість заявлених позовних вимог, відповідно норм законодавства.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд встановив:

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ним було придбано право власності на майно (Л-1 - приміщення по обслуговуванню машин, № 1, 10-12-огорожі) відповідно договору купівлі-продажу частки комплексу (при цьому слід зазначити, що будь-якого виділу даної частки в натурі не відбулося станом до теперішнього часу) від 16.11.2007р. При цьому правовою підставою для укладання даного договору (п. 1) був протокол аукціону № 2-Б від 12.11.2007р.

Але, як вбачається з матеріалів справи та слідує з тексту даного протоколу, ніяке нерухоме майно: Л-1 - приміщення по обслуговуванню машин не було предметом відчуження на прилюдних торгах. Також з тексту даного протоколу незрозуміло, чи було придбано Позивачем спірні огорожі № 1, 10-12, оскільки в тексті протоколу не вказано, які саме огорожі були предметом відчуження на прилюдних торгах.

Підставою для задоволення позовних вимог позивач вказує, що він не може використовувати належне йому майно через незаконні протиправні дії Відповідача.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Однак, незважаючи на вимоги діючого ГПК України, Позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу відповідно статті 34 ГПК України наявності порушення своїх законних прав та інтересів через відсутність таких порушень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно статті 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами сам факт наявності будь-яких протиправних дій відповідача, які б унеможливлювали права позивача стосовно використання спірного майна, що переконливо свідчить на необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно статті 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, як вбачається з наданих доказів, заявлені позивачем вимоги не відповідають засобам захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим чинним законодавством.

За таких обставин, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зважаючи на наведене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя В.Д.Фролов